EN PRIVATSAG
Arturo!
Det er Marina.
Jeg løb så hurtigt, jeg kunne,
men bilen forsvandt i mørket.
Marina kan være død. Forstår du?
Lad os ikke miste fatningen.
Ikke nu.
Hvor fanden er Castaño?
Zarco leder desværre sagen.
Denne vej, hr.
Herovre!
De herrer!
Marina!
Marina.
Marina, kan du høre mig?
Vågn op, Marina.
Marina.
Marina, vågn op.
Marina, kan du høre mig?
Arturo.
Marina, jeg er her.
Jeg er her, Marina.
Jeg fløj, Arturo.
Jeg fløj.
Marina!
-Er du okay? -Jeg fløj, Arturo.
Marina, er du okay?
Ja. Der skete ikke noget, far.
En god betjents pligt er altid at beskytte andre.
Selv når problemerne er selvforskyldte.
Husk altid på. Deres liv før jeres.
Er du Marina Quirogas familie?
Arturo Quiroga, politikommissær og hendes bror.
Hvordan går det?
Hun har adskillige kvæstelser og et par brækkede ribben.
Og?
Hun er svag, men kommer sig.
Det er et mirakel, at hun overlevede.
Tak, doktor.
Vi siger til, når I kan se hende.
Det er i hendes blod. En betjents mod.
At bringe ens eget liv i fare på den måde.
For en morder.
Ikke alle er i stand til det.
Mange af mine mænd i Ourense havde opgivet sagen,
da de hørte, de skulle være lokkemad.
Det burde hun også have gjort.
Du kan ikke kontrollere hende.
Det sidste, jeg husker, er den fugtige kulde og...
Og en intens smerte i...
Du har virkelig savnet mig.
Jeg ved ikke, hvordan du kunne stole på Castaño.
Jeg mener det, du kunne være død.
Men du kom for at redde mig.
Far ville være så stolt af dig.
Hør...
Tak.
Jeg bad Rosa sige, at det var en hjemmeulykke.
Så undgå helst nogen detaljer.
Selvfølgelig.
Gør nu ikke noget dumt, mens jeg er på stationen.
Jeg springer ikke ud af vinduet.
Jeg gør det ikke.
Jeg ser til dig senere.
Skal jeg identificere mig selv?
Jeg er Marinas mor.
-Bevæg dig ikke så meget. -Lad os ikke være alene.
Jeg kan redde dig fra hospitalsmaden, men din mor...
Jeg vil gerne have lidt sprødt bagværk.
Aftale.
Tak.
Héctor, du gik næsten ind i mig!
-Sikke manerer. -Undskyld.
Min datter.
Hej, mor.
-Hvordan går det, min elskede? -Fint.
De tæpper holder dig ikke varme.
Sygeplejerske!
Mor. Fald ned.
Det var ikke slemt.
Nej, men
du faldt ned fra en stige.
Hvis du vil hamre et søm i eller hænge billeder op, så ring til Héctor.
Du har ret.
Jeg skal nok være mere forsigtig.
Jeg beklager meget.
Ja.
Jeg ser forfærdelig ud, ikke? Jeg skyndte mig sådan.
Du ser smuk ud.
Komplimenterer du mig?
Du må virkelig have slået hovedet.
Min pige.
Hvor er Castaño?
Andrés Castaño!
Han er lige kommet.
-Send ham ind på mit kontor nu. -Javel.
-Vi skal ikke forstyrres. -Javel.
Zarco, tak for din hjælp med det hele.
Jeg står til tjeneste.
Kommissær?
Hvordan har din søster det?
Hun kunne være død på grund af dig.
Så hun er i live.
Det glæder mig.
Er du vanvittig?
Hvordan kunne du bruge min søster som lokkemad for morderen?
Jeg inviterede hende bare til en fest, hun med glæde kom til.
Klædt som den eneste prostituerede, der ikke er blevet angrebet.
Planen virkede tydeligvis.
Du har endelig indset, at Cándido ikke er sagens slutning.
Du handler ikke uden for min autoritet. Er det forstået?
Jeg beslutter hvordan, hvornår og hvorfor.
Stop med at foregive, at du bestemmer.
Du skylder mig respekt.
Respekt?
Respekt skal man gøre sig fortjent til.
Jeg forstår ikke, hvorfor det generer dig,
hvis andre nærmer sig morderen før dig.
Din arrogance vil koste dig dyrt.
Arrogance?
Hvis borgmesteren ønskede, en Quiroga skulle lede os,
burde han have valgt den rette søskende.
Tro ikke, jeg ikke bemærkede,
at mens min søster blev kidnappet,
var du ude af syne.
-Hvad insinuerer du? -Intet, indtil videre.
Men det forventer jeg.
Jeg er ikke liljemorderen.
Javel.
Du må gå.
Men se dig over skulderen.
Jeg fanger dig.
Zarco.
Kommissær.
Jeg har en opgave til dig.
Mor!
Mor! Stop!
Hun har det under kontrol.
Åh gud!
Hun virker lidt bekymret.
Hun har intet sagt, men jeg ved, at der er noget galt.
-Jeg ordner det. Bare rolig. -Gør endelig det.
-Og senere... -Senere?
-Ja. -Senere?
Senere kan du fortælle mig om det.
Åh gud. Bring mig ikke i den situation.
-Ligesom de gamle dage. -Frøkenen fortæller mig intet.
Rør ikke dit øre. Du lyver.
Så kan jeg vel heller ikke lide presseresterbrandy? Héctor!
Storslået arbejde.
Hvad laver du her?
Jeg antog, du arbejdede et sted.
Men jeg må indrømme, jeg ikke havde ventet alt dette.
Du har så mange beviser.
Diagrammer, kort, tegninger, billeder...
En datter værdig til Quiroga.
Héctor.
Det er fantastisk, hvor ens I er.
Jeg har forsøgt at holde trit med ham hele mit liv.
Se, hvad du har udrettet på halvanden måned.
Du har et talent for at efterforske.
Far havde ret.
Og du, Héctor?
Den perfekte, trofaste væbner.
Hvor ville Sherlock være uden sin Watson?
Hvad siger du, Arturo?
I skal være en officiel del af sagen.
Hvad?
I har bragt jeres liv i fare.
Hvad mere kan jeg forlange?
Laver du sjov med mig?
Arbejd i skyggerne, som I har gjort hidtil.
Men beskyttet og koordineret af mig.
Det er ikke morsomt.
Du ønsker, jeg ikke involverer mig.
Marina, tag ikke fejl.
Jeg har indset,
at jeg ikke vil vente, til jeg mister dig, før jeg siger, jeg beundrer dig.
Alt det her har også fået mig til at tænke.
Og?
Måske var det for tidligt
at foreslå det på dagen, hvor du kom hjem.
Tænk over det.
-Farvel, Héctor. -Kommissær.
Vil du virkelig give op?
Undskyld, Héctor. Jeg trænger til frisk luft.
Hænderne op, eller...
Kom nu, Marina!
Kom nu, Marina. Skynd dig?
En, to, tre, kom nu. Hurtigere!
Kom så, potterne! En, to, tre, fire, fem.
Godt, Marina! Under her!
Kom nu, der er fem sekunder til, at bomben sprænger.
Tre, to, en.
For dine eksemplariske og ekstraordinære handlinger,
der viser mod, evner og effektivitet
gentagne gange i dine pligter,
modtager du i dag politiets røde meritsmedalje.
Vi stoler på, at den fra dette øjeblik altid vil være hos dig,
for din stolthed og for institutionens.
Hold den her.
For guds skyld! Hvad har du heri?
Det er derfor, jeg kom. Det vil ikke kompromittere dig.
Men...
Åh, gud.
Héctor!
Den unge dame har arbejdet længe på efterforskningen,
og hun skal blot bruge et skub for at overvinde sin frygt.
Hvad laver vi her?
Da lærreder altid har været meget dyre,
genbruger mange kunstnere dem
og maler nye værker ovenpå dem.
Hvad har det at gøre med liljemorderen?
Det ved vi ikke endnu.
Tag maskinen ud af tasken.
Vi ved dog, at morderen deltog i Margós fest,
hvilket bekræfter, at hun er i live,
og måske vil maleriets underskrift føre os til hende.
Tak.
Jeg ser ingen underskrift.
Det her er en af frk. Marinas fantastiske opfindelser.
Pas på, peg den nedad.
-Her, her. -"A... Ara..."
"Ara... Araujo."
-"Leopol..." -Leopol?
"Do."
-"Leopoldo Araujo." -"Leopoldo Araujo."
Kender du ham?
Hvordan skulle jeg det?
Vi vil lede efter malerens atelier.
Laver han bestillingsarbejde, bliver det nemt.
Leopoldo vil føre os til hende.
Leopoldo...
Jeg tager hen til Marina.
-Mange tak for hjælpen! -Hvad?
Hvordan fungerer maskinen?
-Utroligt, at du gik bag min ryg. -Det må være alle de film.
Du hvilede dig.
Jeg ville ikke forstyrre, før jeg havde noget afgørende.
Du minder mig om én.
Jeg har lært alt, undtagen skønheden.
Tak, Héctor.
Du er en stærk kvinde. Jeg lader dig ikke give op.
-Hvad sagde du, han hed? -Araujo.
Hr. Araujo?
Hr. Araujo!
Tog du virkelig hen til Vandets hus alene?
Du forbløffer mig altid.
Vi kan ikke komme videre. Det er...
-Ja, indbrud. -Ja.
Hr. Leopoldo?
Hallo?
Katte og kattehår.
Der er kostumer overalt.
Se, frk.
Hvad nu, hvis morderen udgav sig for at være betjent?
Muligvis.
Hvad er det her?
Det er kvinderne fra Vandets hus.
Vi har vist fundet morderen.
Jeg hader de skabninger.
Det er afgangstider for tog. Han må være flygtet.
Men med hvilket?
Med lidt held skrev han det her.
Må jeg?
Kom med.
Jeg sagde til Pablo, at kun én som dig...
Hvad? Var du sammen med Pablo?
16, 45 og 150.
16.45 må være tidspunktet,
og 150...
-Hvornår så du Pablo? -...er...
Vi må hen til stationen, eller vi misser toget,
for se her,
der går et tog til Cantabrien kl. 16.45,
og det koster 150 pesetas.
Vi har kun 25 minutter. Lad os smutte.
Hvis det er dagens avis, finder vi ham der.
Kom!
-Løb, Héctor! -Vent på mig!
Beklager!
Den ene forbrydelse efter den anden. Gid vi aldrig bliver fanget.
Det er bare en togbillet.
Jeg ville have betalt, men der var udsolgt.
Men de her står ikke i vores navne. De fanger os.
-Jeg kan ikke tro det. -Vi har billetterne for det par
og deres kæledyr...
Jeg sværger, jeg intet vidste.
-Hvad laver I her? -Er det en fælde?
Jeg forventede ikke at se jer her.
-Han følger efter os. -Hvad?
Vanvittigt. Hvorfor skulle jeg...
-Din bror har sat mig på Castaño. -Er han her?
-Stille! -Er Castaño på toget?
Ja. Han forsvandt på platformen, så jeg leder på toget.
Jeg ved, han stod på.
Han vil nok snakke med Leopoldo.
-Arau... -...Jo? Leopoldo?
Er han i dette tog?
Det kan ikke være et tilfælde, at de begge er om bord.
Hvad foregår her?
Lad din lille ven forklare.
Billetter. Har du billetter?
-Nej. Men er det vigtigt nu? -Det er vigtigt, skat.
Billetter, tak.
Selvfølgelig. Et øjeblik.
Ja.
Værsgo.
Hr. Nicanor Buendía, hans kone og...
Og Pepi?
"Pepi" som i "Pepito"?
Hvis det var Pepita, ville jeg vel nok have haft kjole på.
Der står her, du er et kæledyr.
Hvad? Nej, det passer ikke. Det må være en fejl.
Han er godt nok ikke sofistikeret, men at kalde ham hund eller kat...
Det går ikke.
Følg mig til jeres kupé.
Så eskorterer jeg Pepi til godsvognen.
-Tak. -Tak.
Hund? Kat?
Jeg kunne have kaldt dig værre. Skadedyr? Forræder?
-Det her er jeres kupé. -Vidunderligt.
-Og jeres... -Nej, det behøves ikke.
Bare sig, hvor den er.
Han skal rede op for os.
Tre vogne efter den anden restaurant og to vogne efter...
-Kæledyr. Forstået. -Tak.
Farvel.
-Jeg burde være blevet hjemme. -Jeg bør være vred, ikke dig.
Hvad er vores plan? Først må vi informere din bror.
-Han bad dig følge Castaño. -Ja.
Gør du det, så leder vi efter maleren.
Nej...
-Marina! -Hvordan genkender vi Leopoldo Araujo?
Vi aner ikke, hvordan han ser ud.
Vi finder på noget.
Har du set noget?
Jeg ser, du har to døtre.
Du har dårlig ryg.
Min ryg?
Den har det fint.
Vi fanger en slyngel, der kan hjælpe os.
Dine ben?
-Ja, mine ben. -Selvfølgelig, det var det, jeg sagde.
Benene er forlængelsen af ryggen.
Det er alt sammen det samme.
Ovenover, under, indeni og udenpå.
Hun har fantastisk koordination.
Sidste gang, jeg så noget lignende, var i zoologisk have.
Hun bliver meget nyttig for os.
Grundet hendes fysiske evner?
Nej, grundet hendes psykiske evner.
Hør, hvad er der?
Hvad laver du?
Kan du forudse min fremtid?
Ja, selvfølgelig.
Jeg ser, at du og din mand vil have et godt liv.
Og du vil være lykkelig.
Det er en dårlig start.
Du har helt ret.
Jeg burde forudse hendes fremtid i stedet.
Hvad laver du?
Lad mig.
Du har en meget lang livslinje.
Næsten lige så lang som dine hænder.
I din fremtid ser jeg en høj, flot, stærk mand
klædt som betjent.
Vær nu sød.
Jeg har tre børn at brødføde.
-En syg mor og... -Og en enøjet, halt hund.
Sikket dårlig held for én, der kan se fremtiden.
-Sikken skam. -Men bare rolig,
vi siger intet,
hvis du afleverer pungen, du lige stjal.
Hvor sødt af dig. Mange tak.
Må Gud takke dig med mange børn.
Lad mig se det.
Undskyld, du tabte den her.
Der kan man bare se!
Mange tak. Du godeste.
Gudskelov, der stadig findes ærlige folk. Mange tak.
Hvad forlanger du ellers?
-Du skal gøre os en tjeneste. -En tjeneste?
Tjenester koster penge.
Hvad ser jeg her?
Livet vil gå godt for dig.
Vær sund, og ryg ikke så meget.
Lad os se, hvem der ellers er her. Hvem vil høre deres fremtid?
-Hun tager sig god tid. -Ja.
Ingen vrøvler bedre end hende.
Hvem ellers herovre?
Se den herre her.
Giv mig din hånd. Jeg spår dig.
Stol på mig. Du vil huske mig.
Gud være med dig.
Intet, kære.
Jeg kiggede på alle mændenes hænder på tredje klasse, ingen med malerpletter.
Så jeg har gjort min del.
Vent. Hvad skyldes udslættet?
Allergi. Nogen må have en kat.
En kat?
Der var kattehår overalt hos Leopoldo.
Det er rigtigt.
Hvornår begyndte det at klø?
I to er underlige, ved I godt det?
Hun sagde, det var ham.
Ville det ikke være bedre at finde Pablo?
Jeg slipper ham ikke af syne.
Jeg siger bare, at vi skiller os en smule ud.
Selv som kæledyr.
Lad ham ikke slippe væk.
Undskyld mig. Pas på.
Kom nu, Héctor.
Undskyld!
Undskyld mig.
-Castaño er forsvundet. -Vi fandt Leopoldo.
Han slipper væk! Kom!
Frøken, pas på!
Pablo!
Leopoldo!
Marina!
Marina, kom tilbage!
Vi må gå derigennem.
Marina!
-Hjælp! -Marina!
-Vi må åbne døren! -Hjælp!
Hjælp!
Han falder af. Vi må gribe ham.
-Træk! -Hold fast!
Tunnelen!
Jeg er så træt.
-Bare ét glas til. -Nej.
-Jo. I dag. -Nej... Okay.
Sådan.
Fransk champagne, hvilket damen kan lide.
Okay.
Åh gud...
Hvorfor leger du bare med din cigaret?
Godt spørgsmål.
Jeg elsker at ryge, men jeg bør ikke.
Jeg havde astma som lille,
og efter mange år uden et anfald døde jeg næsten af ét.
På grund af rygning.
Så du lider af Stockholm-syndromet.
Ja, noget i den dur.
Duften af den...
Følelsen af røgen, der passerer læberne...
Så romantisk!
Og dig... Du...
Du gør alt sjovere.
Mere... stimulerende...
Jeg mener...
Spændende. Fra "spænding."
Udtrykket "spændende."
Jeg mente ikke... Glem det.
Jeg må hellere tilbage.
Ja, det må du vel.
Okay.
-Undskyld. -Undskyld.
-Undskyld. Må jeg? -Ja. Gerne, frøken.
Giv ham en omgang, bandit!
En western?
-Jeg elsker westerns. -Ligesom min far.
Hvordan har han det?
Han lever.
Du skal ingen steder!
Du skal bøde for dine forbrydelser.
Jeg er ikke morder.
Marina Quiroga, kommissærens søster. Héctor Hugo er min partner,
dekoreret for anholdelsen af din medskyldige, Expósito.
I to er...
Vi lader dig ikke fortsætte med at dræbe kvinderne fra Vandets hus.
-Du er anholdt. -Jeg er ikke morder. Jeg er Margós bror.
Hvad?
Jeg vil beskytte hende.
-Hvorfor flygtede du? -Fordi jeg bliver forfulgt.
Nogen brød ind i mit atelier i morges
og ledte efter Margó, fandt hendes breve og ved nu, hvor hun er.
Jeg må advare hende. Hun er i fare.
Vi vil hjælpe dig.
Undskyld.
Han er her, om bord på toget. Han forfølger mig.
Finder han hende først, er hun dødsdømt.
Bare rolig, vi finder hende.
Vi må hellere dele os.
De leder ikke efter os.
-Hvad med Pablo? -Vi har ikke tid.
-Vær forsigtig. -Jeg venter på jer ved savværket.
Vi skal nok komme.
Det kan være hvem som helst.
Leopoldo.
Af vejen!
Tilkald en læge!
Undskyld mig.
Vi må derhen før ham.
EN PRIVATSAG AFSNIT 5: DET SIDSTE TOG
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor: Lotte Udsen