EN PRIVAT AFFÆRE
Arturo!
Det er Marina.
Jeg løp så fort jeg kunne,
men bilen forsvant i mørket.
Marina kan være død.
La oss prøve å ikke miste fatningen.
Ikke nå.
Hvor i helsike er Castaño?
Jeg er redd Zarco leder operasjonen.
Denne veien.
Her borte!
Mine herrer!
Marina!
Marina.
Marina, hører du meg?
Våkne, Marina.
Marina.
Våkne, Marina.
Marina, hører du meg?
Arturo.
Marina, jeg er her.
Jeg er her, Marina.
Jeg fløy, Arturo.
Jeg fløy.
Marina!
-Går det bra? -Jeg fløy, Arturo.
Marina, går det bra?
Ja. Det var ingenting, pappa.
En god politibetjent plikter alltid å beskytte andre.
Selv når de havner i trøbbel frivillig.
Husk alltid det. Deres liv fremfor ditt.
Slektninger av Marina Quiroga?
Arturo Quiroga, politisjef og broren til pasienten.
Har hun det bra?
Hun har flere blåmerker og et par bristede ribbein.
Og?
Hun er svak, men kommer seg snart.
Det er et mirakel at hun lever.
Takk, doktor.
Vi sier fra når dere kan treffe henne.
Hun har det i blodet. Motet til en politibetjent.
Å sette livet på spill sånn...
...for en morder.
Ikke alle klarer det.
Mange av mennene mine i Ourense ville ha droppet operasjonen
når de fant ut at de skulle være åte.
Det hadde vært lurt av Marina.
Du kan ikke styre en naturkraft.
Det siste jeg husker, er den fuktige kulden og...
Og en intens smerte i...
Du hadde savnet meg.
Jeg vet ikke hvordan du kunne stole på Castaño.
Det er ingen spøk. Du kunne ha dødd.
Men du kom for å redde meg.
Pappa hadde vært stolt av deg.
Du.
Takk.
Jeg ba Rosa si at det var en ulykke hjemme.
Så jeg setter pris på om du unngår detaljer.
Så klart.
Ikke gjør noe dumt mens jeg er på politistasjonen.
Jeg lover å ikke hoppe ut et vindu.
"Ikke", sa jeg.
Jeg besøker deg senere.
Hva mener du med "identifisere meg"?
Jeg er moren til Marina.
-Ligg rolig. -Ikke la meg være alene med henne.
Jeg kan spare deg for sykehusmaten, men moren din...
Noen sprø vannbakkels hadde vekket meg til live igjen.
Skal bli.
Takk, frøken.
Héctor, vær så snill. Du haster forbi meg!
-For noen manerer. -Beklager.
Datteren min.
Hei, mor.
-Hvordan går det, vennen? -Bra.
Dette teppet holder deg ikke varm.
Pleier!
Mor. Ro deg ned.
Det var bare et uhell.
Ja, et uhell, men
du falt ned fra en stige.
Når du vil hamre inn en spiker eller henge opp bilder, rop på Héctor.
Du har rett.
Fra nå av skal jeg være mer forsiktig.
Unnskyld.
Ja.
Jeg ser fæl ut, ikke sant? Jeg skyndte meg.
Du er vakker.
Gir du meg en kompliment?
Det må ha vært et hardt slag i hodet.
Jenta mi.
Hvor er Castaño?
Andrés Castaño!
Han kom nettopp.
-Jeg vil ha ham på kontoret mitt. -Ja vel.
-Sørg for at vi ikke forstyrres. -Ja vel.
Zarco, takk for hjelpen med dette.
Til tjeneste.
Sjef?
Hvordan går det med søsteren din?
Hun kunne ha dødd på grunn av deg.
Så hun er trygg.
Det er jeg glad for.
Er du fra vettet?
Hvordan kunne du bruke Marina som åte for å lokke morderen?
Jeg ba henne bare på en fest hun gjerne deltok på.
Som den eneste prostituerte som ikke har blitt angrepet. Er du sprø?
Planen fungerte åpenbart.
Du har endelig skjønt at Cándido ikke var slutten på saken.
Du kan ikke handle utenfor min autoritet. Er det klart?
Her bestemmer jeg hvordan, når og hvorfor.
Slutt å late som om du er sjefen.
Du skylder meg respekt.
Respekt?
Respekt må fortjenes, synes du ikke det?
Jeg forstår ikke hvorfor det plager deg sånn
om andre nærmer seg morderen før deg.
Arrogansen vil koste deg dyrt.
Arroganse?
Om ordføreren ville at en Quiroga skulle ha ansvaret,
burde han valgt det rette søskenet.
Jeg la merke til
at mens søsteren min ble kidnappet...
...var du borte.
-Hva antyder du? -Ingenting inntil videre.
Håper å gjøre det snart.
Jeg er ikke Fleur-de-Lis-morderen.
Akkurat.
Du kan gå.
Bare pass deg.
Jeg skal ta deg.
Zarco.
Sjef.
Jeg har en oppgave til deg.
Mor!
Hun har kontroll.
Mon Dieu!
Hun virker litt opptatt.
Hun har ikke sagt noe, men jeg vet at det er noe i veien.
-Jeg skal ta meg av det. Bare rolig. -Ja, vær så snill.
-Og senere... -Senere?
-Ja. -Senere?
Du kan fortelle meg om det senere.
Mon Dieu, frue. Ikke press meg.
-Akkurat som i gamle dager. -Den unge damen forteller meg ingenting.
Ikke ta på øret ditt. Du lyver.
Jeg antar at jeg ikke liker fruktbrennevin heller? Kom igjen.
Ypperlig arbeid.
Hva gjør du her?
Jeg antok at du hadde et sted å arbeide.
Jeg innrømmer at jeg ikke så for meg noe så forseggjort.
Du har mye bevis.
Diagrammer, kart, malerier, bilder...
En verdig datter av Quiroga.
Héctor.
Det er utrolig hvor like dere er.
Jeg har prøvd å holde følge med ham hele livet.
Se hva du har gjort på halvannen måned.
Du er en begavet etterforsker.
Far hadde rett.
Og du, Héctor.
Den perfekte, trofaste hjelperen.
Hvor skulle Sherlock gjort uten sin Watson?
Hva vil du frem til, Arturo?
Jeg vil du skal være en offisiell del av saken.
Hva?
Dere satte deres egne liv i fare.
Kan jeg be politifolk om mer?
Tuller du?
Jobb i skyggene, akkurat som dere har gjort.
Men nå er dere beskyttet og ledet av meg.
Det er ikke morsomt.
Du vil jeg skal holde meg utenfor.
Nei, Marina, du tar feil.
Det vi har opplevd, har fått meg til å innse...
Jeg vil ikke vente til jeg mister deg med å si hvor mye jeg beundrer deg.
Alt dette har fått meg også til å tenke.
Og?
Marina, kanskje jeg har forhastet meg
som foreslo dette samme dag som du kom hjem.
Tenk over det.
-Ha det, Héctor. -Sjef.
Vil du virkelig gi opp?
Beklager, Héctor. Jeg må ha frisk luft.
Opp med henda. Jeg skyter!
Kom igjen, Marina!
Kom igjen, Marina. Fort!
Én, to, tre, kom igjen. Kom igjen, fortere!
Kom igjen. Krukkene! Én, to, tre, fire, fem.
Greit, Marina. Under der.
Det er fem sekunder igjen før bomben går av.
Tre, to, én.
For dine eksemplariske og usedvanlige handlinger,
som understreker mot, ferdigheter og effektivitet
gjentatte ganger i pliktene dine,
får du i dag politiets røde merittmedalje.
Vi stoler på at du fra nå av alltid har den med deg,
for din egen og institusjonens stolthet.
Her. Hold denne.
Herregud! Hva har du her?
Det var derfor jeg kom. Dere blir mindre utsatt.
Men...
Herregud.
Héctor!
Den unge damen har jobbet med denne saken en stund,
og hun trenger bare en puff for å overvinne frykten.
Hva gjør vi her?
Siden lerret alltid har vært veldig dyre,
bruker mange kunstnere dem på nytt,
og maler nye verker over dem.
Hva har dette å gjøre med Fleur-de-Lis-morderen?
Vi vet ikke enda.
Ta anretningen ut av kofferten.
Vi vet at drapsmannen var på Margós fest,
noe som bekrefter at hun lever,
og at kanskje signaturen på dette maleriet fører oss til henne.
Takk.
Jeg ser ingen signatur.
Dette er frøken Marinas flotte oppfinnelse.
Forsiktig. Pek nedover med den.
-Her. -"A... Ara..."
"Ara... Araujo".
-"Leopol..." -Leopol?
"Do".
-"Leopoldo Araujo". -"Leopoldo Araujo".
Kjenner du ham?
Hvordan skulle jeg det?
Vi leter etter malerens studio.
Om han arbeider på bestilling, blir det ikke vanskelig.
Leopoldo vil føre oss til henne.
Leopoldo...
Jeg går til Marina.
-Mange takk for hjelpen. -Hva?
Monsieur! Hvordan fungerer innretningen?
-Utrolig at du gikk bak ryggen på meg. -Må være alle de filmene.
Du hvilte.
Jeg ville ikke forstyrre deg før jeg hadde noe avgjørende.
Du minner meg om noen.
Alt kan læres, bortsett fra skjønnheten.
Takk, Héctor.
Du er en sterk kvinne. Jeg lar deg ikke slutte.
-Hva sa du at han het? -Araujo.
Herr Araujo?
Herr Araujo!
Gikk du faktisk til Vannets hus alene?
Du slutter aldri å forundre meg.
Vi kan ikke gå lengre. Det er...
-Innbrudd, ja. -Ja.
Herr Leopoldo?
Hallo?
Katter og kattehår.
Det er kostymer overalt.
Se, frøken.
Hva om drapsmannen utga seg for å være politimann?
Det er mulig.
Hva er dette?
Det er kvinnene fra Vannets hus.
Jeg tror vi har funnet morderen.
Jeg hater de skapningene.
Det er togtabeller. Han må ha rømt.
Ja, men med hvilket?
Med litt flaks skrev han det ned her.
Får jeg lov?
Bli med meg.
Jeg sa til Pablo at kun et hode som ditt...
Hva? Har du truffet Pablo?
16, 45 og 150.
Jeg tror 16 og 45 er tidspunktet,
og 150...
-Når traff du Pablo? -...er...
Vi må dra på stasjonen, ellers mister vi toget.
Se.
Det går et til Cantabrian klokken 16.45,
og prisen er 150 pesetas.
Vi har bare 25 minutter. Kom.
Om det er dagens avis, finner vi ham der.
Kom igjen!
-Løp, Héctor! -Vent på meg!
Beklager.
Forbrytelse på forbrytelse. Jeg ber om at vi aldri blir arrestert.
Det er bare en togbillett.
Jeg ville ha betalt. Billettøren sa "utsolgt".
Men de står ikke i våre navn. Vi kommer til å bli tatt.
-Jeg kan ikke tro det. -Vi har billettene til det paret
-og kjæledyret... -Pablo?
Jeg sverger at jeg ikke visste noe.
-Hva gjør dere her? -Er dette lureri?
Jeg forventet ikke å se dere her.
-Han følger etter oss. -Hva?
Sprøtt. Hvorfor skulle jeg...
-Broren din ba meg følge med på Castaño. -Er han på toget?
-Stille! -Er Castaño på toget?
Ja. Jeg mistet ham på plattformen, så jeg leter på toget.
Jeg vet at han gikk om bord.
Han vil nok snakke med Leopoldo.
-Arau... -...jo? Leopoldo?
Er han på toget?
Det kan ikke være tilfeldig at begge er på dette toget.
Hva er det som foregår?
La den lille vennen din forklare.
Billetter. Har du billetter?
-Nei. Har det noe å si nå? -Det har det, kjære.
Billetter, takk.
Så klart. Bare et øyeblikk. Unnskyld meg.
Ja.
Vær så god.
Herr Nicanor Buendía, kona hans og...
Og Pepi?
"Pepi" som i "Pepito"?
Om det var Pepita, hadde jeg brukt kjole, ikke sant?
Men det står at du er et kjæledyr.
Hva? Nei, det kan det ikke. Det må være en feil.
Herren er ikke så sofistikert, men å kalle ham en hund eller en katt...
Det kan ikke stemme.
Følg meg til kupeen deres.
Så følger jeg Pepi til godsvognen.
-Takk. -Takk.
Hund? Katt?
Jeg kunne kalt deg noe verre. Utøy? Sviker?
-Dette er kupeen deres. -Flott.
-Og til... -Nei, bare rolig.
Bare si hvor det er.
Vi vil at han skal ordne kupeen.
Tre vogner etter restauranten, og to vogner bak...
-Kjæledyr. Skjønner. -Takk.
Ha det bra.
-Jeg burde blitt hos fru Asunción. -Jeg burde være sint, ikke du.
Hvordan skal vi planlegge dette? Først må Arturo informeres.
-Han ba deg overvåke Castaño. -Ja.
Du gjør det, så ser vi etter kunstneren.
Nei...
-Marina! -Hvordan skal vi vite hvem det er?
Vi aner ikke hvordan han ser ut.
Vi finner på noe.
Ser du noe?
Jeg ser at du har to døtre.
Du har dårlig rygg.
Ryggen min?
Den er helt fin.
Vi skal fange en skurk som kan hjelpe oss.
Beina dine?
-Beina mine, ja. -Det var det jeg sa.
Beina er en fortsettelse av ryggen.
Alt er det samme.
Over, under, inni og utenpå.
Usedvanlig koordinasjon.
Sist jeg så noe sånt, var i dyrehagen.
Hun blir nyttig for oss.
For sine fysiske ferdigheter.
Nei, de synske.
Hei. Hva er det?
Hva gjør du?
Kan du spå fremtiden min?
Ja, så klart.
Jeg ser at du og mannen din kommer til å gjøre det bra.
Og dere blir veldig lykkelige.
Dårlig start.
Du har helt rett.
Jeg burde spå henne i stedet.
Hva gjør du, frøken?
Vær så snill.
Jeg ser at du har en veldig lang livslinje.
Nesten like lang som fingrene dine.
Og i fremtiden din ser jeg en høy, kjekk, sterk mann,
kledd som politibetjent.
Frøken, vær så snill.
Jeg har tre barn som må ha mat.
-En syk mor... -Og en lam hund med ett øye.
Så uflaks for en som kan se fremtiden.
-Så synd. -Men ikke vær redd.
Vi sier det ikke til noen
om du gir tilbake lommeboken til den damen.
Så hyggelig. Tusen takk, frøken.
Måtte Gud belønne deg med mange barn.
Jeg følger med.
Unnskyld meg. Du har mistet denne.
Sett på maken!
Tusen takk. Du store tid.
Heldigvis finnes det enda ærlige mennesker. Tusen takk.
Hva mer vil du?
-Du må gjøre oss en tjeneste. -En tjeneste?
Tjenester koster penger.
Hva ser jeg her?
Det kommer til å gå bra for deg.
Vær sunn og ikke røyk så mye.
Hvem andre? Hvem vil at jeg skal spå fremtiden deres?
-Hun tar seg god tid. -Ja.
Ingen slår henne i babling.
Hvem andre er her?
Se på denne herren her.
Få hånden din. Jeg spår fremtiden din.
Stol på meg. Du vil huske meg.
Gud være med deg.
Ingenting, kjære.
Jeg har sett på hendene til alle mennene på 3. klasse. Ingen har malingsflekker.
Jeg har gjort min del.
Hva slags utslett er dette?
Det er allergi. En av dem må ha katt.
Katt?
Det var kattehår overalt hos Leopoldo.
Stemmer.
Når begynte du å klø?
Dere to er veldig rare.
Hun sa det var ham.
Hadde det ikke vært bedre å lete etter Pablo?
Jeg tar ikke øynene fra ham.
Jeg sier bare at vi skiller oss litt ut.
Selv som kjæledyr.
Ikke la ham slippe unna.
Unnskyld meg. Pass på.
Kom igjen, Héctor.
Beklager!
Unnskyld meg.
-Jeg finner ikke Castaño. -Vi fant Leopoldo.
Han slipper unna! Kom igjen!
Frøken, pass opp!
Pablo!
Leopoldo!
Marina!
Marina, kom tilbake!
Vi må gå gjennom inne.
Marina!
-Hjelp! -Marina!
-Du må åpne døra! -Hjelp!
Hjelp!
Han kommer til å falle. Vi må få tak i ham.
-Dra! -Hold fast!
Tunnelen!
Jeg er så sliten.
Bare ett glass til.
-Ja. I dag. -Nei... Greit.
Sånn.
Fransk sjampanje, som damen liker veldig godt.
Greit.
Mon Dieu...
Hvorfor leker du bare med sigaretten din?
Godt spørsmål.
Jeg elsker å røyke. Men jeg bør ikke.
Jeg hadde astma som barn,
og etter mange år uten anfall døde jeg nesten av et.
Bare på grunn av røyking.
Så du har Stockholm-syndrom.
Ja, noe sånt.
Lukten av det...
Og følelsen av røyken på leppene...
Så romantisk!
Og du...
Du gjør alt morsommere.
Mer... stimulerende.
Altså...
Spennende. Som i "spenning".
Ordet spennende.
Jeg mente ikke... Glem det.
Jeg får dra tilbake.
Ja. Jeg antar det.
Greit.
-Beklager. -Beklager.
-Beklager. Kan jeg... -Ja. Vær så god.
La ham få smake, lovløse!
En western?
-Jeg elsker westerner. -Som pappa.
Hvordan har han det?
Han puster.
Du skal ikke noe sted.
Du skal få svi for alle forbrytelsene du har begått.
Jeg har aldri drept.
Jeg er Marina Quiroga, politisjefens søster. Héctor Hugo er partneren min,
nylig dekorert for arrestasjonen av din medsammensvorne.
Dere to er...
Vi lar deg ikke fortsette å drepe kvinnene fra Vannets hus.
-Du er arrestert. -Jeg er ingen morder. Jeg er Margós bror.
Hva?
Jeg vil beskytte henne.
-Hvorfor stakk du? -Noen følger etter meg. Vet ikke hvem.
Noen brøt seg inn i studioet mitt i morges
på leting etter Margó. Han fant brevene, og nå vet han hvor hun er.
Jeg må advare henne. Hun er i fare.
Vi skal hjelpe deg.
Beklager.
Han er her på toget. Han følger etter meg.
Om han finner henne først, er hun fortapt.
Slapp av. Vi finner henne.
Jeg tror vi bør skille lag.
De leter ikke etter oss.
-Hva med Pablo? -Vi har ikke tid.
-Forsiktig. -Jeg venter på deg ved sagbruket.
Vi kommer.
Det kan være hvem som helst.
Leopoldo.
Unna vei!
Ring etter lege!
Unnskyld meg.
Vi må komme dit før han gjør det.
EN PRIVAT AFFÆRE EPISODE 5: DET SISTE TOGET
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso