PRIVATA AFFÄRER
Arturo!
Det är Marina.
Jag sprang så fort jag kunde,
men bilen försvann in i mörkret.
Marina kan vara död. Förstår du inte?
Låt oss försöka att inte tappa besinningen.
Inte nu.
Var fan är Castaño?
Det är Zarco som leder den här operationen.
Den här vägen, herrn.
Här borta!
Hörni!
Marina!
Marina.
Marina, hör du mig?
Vakna, Marina.
Marina.
Marina, vakna.
Marina, hör du mig?
Arturo.
Marina, jag är här.
Jag är här, Marina.
Jag flög, Arturo.
Jag flög.
Marina!
-Är du okej? -Jag flög, Arturo.
Marina, är du okej?
Ja. Det var ingenting, pappa.
En bra polis plikt är att alltid skydda andra.
Även när de frivilligt hamnar i trubbel.
Kom alltid ihåg det. Deras liv går före ditt.
Släkt till Marina Quiroga?
Arturo Quiroga, poliskommissarie och bror till patienten.
Hur mår hon?
Hon har flera blåmärken och ett par brutna revben.
Och?
Hon är svag men blir snart bra.
Det är ett mirakel att hon lever.
Tack, doktorn.
Vi meddelar er när ni får besöka henne.
Det ligger i hennes blod. Magkänslan hos en polis.
Att sätta livet på spel så där...
för en mördare.
Alla är inte kapabla till det.
Många av mina män i Ourense skulle ha övergett operationen
om de vetat att de skulle vara lockbete.
Det hade varit väldigt smart av henne.
Man kan inte kontrollera en naturkraft.
Det sista jag kommer ihåg är den fuktiga kylan och...
Och en intensiv smärta i...
Du verkar ha saknat mig.
Jag fattar inte hur du kunde lita på Castaño.
Allvarligt, du kunde ha dött.
Men du kom och räddade mig.
Pappa hade varit stolt över dig.
Du.
Tack.
Rosa fick säga till mamma att du skadat dig hemma.
Så jag skulle uppskatta att du undviker alla detaljer.
Självklart.
Gör inget dumt medan jag är på stationen.
Jag ska inte hoppa ut genom fönstret.
Jag lovar.
Jag tittar förbi senare.
Vad menar du, identifiera mig?
Jag är Marinas mamma.
-Rör er inte så mycket. -Lämna mig inte med henne.
Jag kan bespara dig sjukhusmaten, men inte din mor...
Några krispiga smördegskakor skulle väcka mig till liv igen.
Ska bli.
Tack, fröken.
Héctor, snälla, du tränger dig förbi!
-Vilket sätt. -Förlåt.
Min dotter.
Hej, mamma.
-Hur mår du, min älskling? -Bra.
Dessa filtar håller dig inte varm.
Snälla sjuksköterska!
Mamma. Lugna ner dig.
Jag blev bara rädd.
Ja, du blev rädd, men...
Du ramlade ju av en stege.
När du vill slå i en spik eller hänga upp tavlor, kalla på Héctor.
Du har rätt.
Från och med nu är jag mer försiktig.
Förlåt.
Ja.
Jag ser hemsk ut, inte sant? Jag åkte i en hast.
Du är vacker.
Berömmer du mig?
Du måste ha fått en stor bula i huvudet.
Min flicka.
Var är Castaño?
Andrés Castaño!
Han kom precis.
-Skicka honom till mitt kontor. -Ska bli.
-Se till att vi inte blir störda. -Okej.
Zarco, tack för din hjälp med allt.
Till din tjänst.
Kommissarien?
Hur mår din syster?
Hon kunde ha dött på grund av dig.
Så hon är i säkerhet.
Vad bra.
Är du inte klok?
Hur kunde du använda Marina som bete för att locka mördaren?
Jag bjöd bara in henne till en fest som hon gärna gick på.
Klädd som den prostituerade som ska attackeras. Är du galen?
Planen fungerade helt klart.
Du har äntligen insett att Cándido inte är lösningen på fallet.
Du får inte agera utan mitt tillstånd. Är det förstått?
Här bestämmer jag hur, när och varför.
Sluta låtsas att du bestämmer.
Du ska respektera mig.
Respektera?
Respekt måste förtjänas, tycker du inte?
Jag förstår inte varför det stör dig så mycket
om andra närmar sig mördaren innan du gör det.
Din arrogans kan stå dig dyrt.
Arrogans?
Om borgmästaren ville att en Quiroga skulle vara ansvarig,
så borde han ha valt rätt syskon.
Tro inte att jag inte märkte
att medan min syster blev kidnappad...
så saknades du.
-Vad insinuerar du? -Än så länge, ingenting.
Men snart kan jag det.
Jag är inte franska lilje-mördaren.
Visst.
Du kan gå.
Var försiktig bara.
Jag ska sätta dit dig.
Zarco.
Kommissarien.
Jag har ett uppdrag till dig.
Mamma!
Mamma! Bromsa!
Hon har det under kontroll.
Mon Dieu!
Hon verkar lite bekymrad.
Hon har inte sagt nåt, men jag vet att nåt är fel.
-Jag tar hand om det. Oroa er inte. -Ja, tack.
-Och sen, kan du... -Senare?
-Ja. -Senare?
Senare kan du berätta om det, Héctor.
Mon Dieu, frun. Sätt mig inte i en så svår sits.
-Precis som förr i tiden. -Den unga damen berättar inget för mig.
Rör inte ditt öra. Du ljuger.
Jag antar att jag inte gillar brännvin heller? Kom igen, Héctor!
Magnifikt arbete.
Vad gör du här?
Du måste ha haft nånstans att arbeta.
Men jag erkänner att jag inte väntade mig detta.
Du har hundratals bevis.
Diagram, kartor, målningar, bilder...
En värdig dotter till Quiroga.
Héctor.
Det är otroligt hur lika ni är.
Jag har försökt hålla jämna steg med honom hela mitt liv.
På en och en halv månad, se vad du har gjort.
Du har en gåva för utredningar.
Pappa hade rätt.
Och du, Héctor?
Den perfekta vapendragaren.
Var skulle Sherlock vara utan sin Watson?
Vad menar du, Arturo?
Jag vill att ni officiellt blir en del av fallet.
Vad?
Ni har riskerat era liv.
Vad mer kan jag begära?
Skojar du?
Arbeta i det fördolda, precis som ni har gjort.
Men nu skyddade och koordinerade av mig.
Det är inte roligt.
Du vill att jag håller mig utanför.
Nej, Marina, du har fel.
Det vi gick igenom fick mig att inse att...
jag inte vill behöva förlora dig för att visa hur mycket jag beundrar dig.
Allt detta har fått mig att tänka också.
Och?
Marina, jag kanske har gått för fort fram...
med att föreslå det här samma dag du kom hem.
Fundera på det.
-God middag, Héctor. -Herrn.
Vill du verkligen ge upp?
Förlåt, Héctor, jag måste få lite frisk luft.
Upp med händerna!
Kom igen, Marina!
Kom igen, Marina, snabbt!
Ett, två, tre, kom igen. Kom igen, snabbare!
Kom igen, krukorna! En, två, tre, fyra, fem.
Okej, Marina! Här under!
Kom igen, det är fem sekunder kvar innan bomben sprängs.
Tre, två, ett.
För dina exemplariska och extraordinära handlingar,
för ditt mod, din förmåga och effektivitet,
upprepade gånger i tjänsten.
Idag kommer du att tilldelas den röda medaljen för polisutmärkelser.
Vi litar på att den från och med nu alltid finns med dig,
för din stolthet och för denna institutions.
Här, håll den här.
För Guds skull! Vad har du här i?
Det var därför jag kom. Det blir mindre farligt för dig.
Men...
Åh, herregud.
Héctor. Héctor!
Den unga damen har arbetat med den här utredningen ett tag,
och hon behöver bara en knuff för att övervinna sin rädsla.
Kan du berätta vad vi gör här?
Eftersom dukar alltid har varit mycket dyra,
brukar många artister återanvända dem...
och måla nya verk ovanpå dem.
Vad har detta med fransk lilja-mördaren att göra?
Vi vet inte än.
Ta fram apparaten ur väskan, tack.
Vad vi vet är att mördaren var på Margós fest...
vilket bekräftar att hon fortfarande lever,
och att signaturen på denna målning kanske leder oss till henne.
Tack.
Jag ser ingen signatur.
Det här är fröken Marinas underbara uppfinningar.
Försiktigt, peka den nedåt.
-Här. -"A... Ara..."
"Ara... Araujo."
-"Leopol..." -Leopol?
"Do."
-"Leopoldo Araujo." -"Leopoldo Araujo."
Känner du honom?
Hur skulle jag det?
Vi ska leta efter hans målarverkstad.
Och om han jobbar på beställning blir det inte svårt.
Leopoldo kommer att leda oss till henne.
Leopoldo...
Jag ska träffa Marina.
-Tack för din hjälp! -Vad?
Monsieur! Hur fungerar den här grejen?
-Tänk att du gick bakom ryggen på mig. -Det måste vara alla filmer.
Du vilade.
Jag ville inte störa dig innan jag hade nåt avgörande.
Du påminner mig om nån.
Jag har köpt allt, utom skönhet.
Tack, Héctor.
Ni är en stark kvinna. Jag låter er inte sluta.
-Vad sa du att han hette? -Araujo.
Herr Araujo?
Herr Araujo!
Gick du verkligen till Vattnets hus ensam?
Du slutar aldrig att förvåna mig.
Vi kan inte gå längre. Det är...
-Intrång, ja. -Just det.
Herr Leopoldo?
Hallå?
Katter och katthår.
Det finns dräkter överallt.
Titta, fröken.
Tänk om mördaren utger sig för att vara polis?
Det är möjligt.
Vad är det här?
De är kvinnorna i Vattnets hus.
Vi har nog hittat mördaren.
Jag hatar de där djuren.
Det är tågtidtabeller. Han måste ha haft bråttom.
Ja, men till vilket?
Med lite tur skrev han ner det här.
Kan du?
Kom.
Jag sa till Pablo att bara ett litet huvud som ditt...
Vad? Har du varit med Pablo?
Sexton, 45 och 150.
Jag tror att 16 och 45 kan vara tiden,
och 150...
-När träffade du Pablo? -...är...
Vi måste åka till stationen, annars missar vi tåget
för, titta,
det går ett tåg till Kantabrien 16:45,
och priset är 150 pesetas.
Vi har bara 25 minuter på oss. Kom.
Om det här är dagens tidning så hittar vi honom där.
Skynda på!
-Spring, Héctor, spring! -Vänta på mig!
Ursäkta.
Brott efter brott. Jag ber bara att vi aldrig åker fast.
Det är bara en tågbiljett.
Jag skulle ha betalat. Men det stod: "Slutsålt."
Men de är inte i våra namn. Vi kommer att åka fast.
-Jag kan inte tro det. -Vi har biljetterna till ett par
-med husdjur... -Pablo?
Jag svär att jag inte visste nånting.
-Vad gör ni här? -Är det här en fälla?
Jag väntade mig inte att se er här.
-Han följer efter oss. -Vad?
Det är befängt. Varför skulle...
-Din bror sa åt mig att vakta Castaño. -Är han på tåget?
-Tyst! -Är Castaño på det här tåget?
Ja. Jag tappade bort honom på perrongen, så jag letar på tåget.
Jag vet att han steg på.
Han kom nog för att träffa Leopoldo.
-Arau... -...jo? Leopoldo?
Är han med på tåget?
Det kan inte vara en slump att de båda är på det här tåget.
Vad pågår här?
Låt din lille vän förklara.
Biljetter. Har du biljetter?
-Vad spelar det för roll nu? -Det spelar roll, älskling.
Biljetterna, tack.
Naturligtvis, ett ögonblick. Ursäkta mig.
Ja.
Varsågod.
Herr Nicanor Buendía, hans fru och...
Och Pepi?
"Pepi" som i "Pepito"?
Om det var Pepita skulle jag väl ha klänning på mig?
Men det står att du är ett husdjur.
Vad? Nej, det kan inte stämma. Det måste vara ett misstag.
Han är inte särskilt sofistikerad, men en hund eller katt är han inte...
Så är det inte.
Följ mig till er kupé.
Sedan ska jag eskortera Pepito till godsvagnen.
-Tack. -Tack.
Hund? Katt?
Jag kunde ha kallat dig nåt värre. Ohyra? Förrädare?
-Här är er kupé. -Underbart.
-Och er... -Nej, oroa er inte.
Säg bara till honom var det är.
Vi vill att han ordnar rummet åt oss.
Tre vagnar efter den andra restaurangen och två vagnar därefter...
-För husdjur. Det är förstått. -Tack.
Adjö.
-Jag borde ha stannat hos fru Asunción. -Jag borde vara arg, inte du.
Hur ska vi planera detta? Först måste din bror meddelas.
-Han bad dig vakta Castaño. -Ja.
Gör du det, så letar vi efter konstnären.
Nej...
-Marina! -Hur ska vi veta vem Leopoldo Araujo är?
Vi har ingen aning om hur han ser ut.
Vi kommer på ett sätt.
Har du sett nåt?
Jag ser att ni har två döttrar.
Ni har dålig rygg.
Min rygg?
Den är utmärkt.
Vi ska fånga en skurk som kan hjälpa oss.
Era ben?
-Mina ben, ja. -Självklart, det var det jag menade.
Benen är fortsättningen av ryggen.
Det är samma sak.
Ovanför, under, inuti och utanpå.
Vilken extraordinär koordination.
Senast jag såg nåt liknande var på djurparken.
Hon blir väldigt användbar för oss.
För hennes fysiska förmågor?
Nej, för hennes psykiska förmågor.
Hallå. Vad står på, herrn?
Vad gör ni?
Kan ni spå i min hand?
Ja, självklart.
Jag ser att ni och er man kommer att klara er bra.
Och ni kommer att bli lyckliga.
Det var en dålig start.
Du har helt rätt.
Jag borde spå hennes framtid istället.
Vad gör ni, fröken?
Snälla ni.
Oj! Jag ser att ni har en väldigt lång livslinje.
Nästan lika långa som era händer.
Och jag ser också i er framtid en lång, stilig, stark man...
klädd som polis.
Fröken, snälla.
Jag har tre barn att försörja.
-En sjuk mor och... -Och en enögd, halt hund.
Vilken otur för nån som kan se in i framtiden.
-Så synd. -Men oroa er inte...
vi berättar inte för nån
om ni lämnar tillbaka damens portmonnä.
Vad snällt av er, tack så mycket.
Må Gud återgälda er med många barn.
Visa mig.
Ursäkta, ni tappade den här.
Men ser man på!
Tack så mycket. Kära nån.
Tack och lov finns det fortfarande ärliga människor. Tack.
Vad mer vill ni, flicka?
-Du måste göra oss en tjänst. -En tjänst?
Tjänster kostar pengar.
Hm, vad ser jag här.
Det kommer att gå bra för er.
Var frisk och rök inte så mycket.
Vem mer finns här inne. Vem vill att jag ska spå er framtid?
-Hon tar sin tid. -Ja.
En riktig pratkvarn.
Vem mer här?
Titta på den här herren.
Ge mig er hand. Jag ska spå er framtid.
Lita på mig.
Må Gud vare med er.
Ingenting, kära vän.
Jag har tittat på alla mäns händer i tredje klass och ingen har färgfläckar.
Så jag har gjort min del.
Vänta. Vad är det där för utslag?
Det är allergi. En av dem måste ha en katt.
En katt?
Hos Leopoldo fanns det katthår överallt.
Det stämmer.
När började det klia?
Ni två är väldigt konstiga, vet ni det?
Hon sa att det var han.
Vore det inte bättre om vi letade efter Pablo?
Jag tar inte blicken från honom.
Jag säger bara att vi sticker ut lite.
Även som husdjur.
Låt honom inte komma undan.
Ursäkta mig. Se upp.
Kom, Hector.
Förlåt!
Ursäkta mig.
-Hej, jag hittar inte Castaño. -Vi har hittat Leopoldo.
Han kommer undan! Skynda på!
Fröken, se upp!
Pablo!
Leopoldo!
Marina!
Marina, kom tillbaka!
Vi måste gå igenom på insidan.
Marina!
-Hjälp! -Marina!
-Vi måste öppna dörren! -Hjälp!
Hjälp!
Han kommer att falla. Vi måste ta tag i honom.
-Dra! -Vänta!
Tunneln!
Jag är så trött.
-Bara ett glas till. -Nej.
-Jo. Idag, ja. -Nej... Nåväl, okej.
Så där ja.
Fransk champagne, som damen gillar väldigt mycket.
Okej.
Mon Dieu...
Varför leker du bara med din cigarett hela dagen?
Bra fråga.
Jag älskar att röka. Men jag borde inte.
Jag hade astma som barn,
och efter många år utan nån attack, dog jag nästan av en.
Allt på grund av rökning.
Så du har Stockholmssyndromet.
Ja, nåt liknande.
Lukten av den...
Och att känna röken passera läpparna...
Så romantiskt!
Och du...
Du gör allting roligare.
Mer... stimulerande.
Jag menar...
Spännande. Från "spänning".
Spännande, termen spännande.
Jag menade inte... Äsch, strunt i det.
Jag borde gå tillbaka.
Visst. Jag antar det.
Okej.
-Ursäkta. -Förlåt.
-Förlåt. Får jag... -Javisst, fröken.
På honom bara, din bandit!
En western?
-Jag älskar westernfilmer. -Som pappa.
Hur mår han?
Han andas.
Du går ingenstans!
Ni ska få betala för alla brott ni har begått.
Jag har aldrig dödat.
Jag är Marina Quiroga, chefens syster. Héctor Hugo är min partner,
nyligen dekorerad för arresteringen av er medbrottsling.
Ni två är...
Vi låter er inte fortsätta mörda kvinnorna i Vattnets hus.
-Ni är arresterad. -Jag är ingen mördare. Jag är Margós bror.
Vad?
Jag försöker skydda henne.
-Varför flydde ni från oss? -För att jag är förföljd.
Nån bröt sig in i min studio i morse
och letade efter Margó, fann hennes brev och vet nu var hon är.
Jag måste varna henne. Hon är i fara.
Vi ska hjälpa er.
Förlåt.
Han är här, på tåget. Han följer efter mig.
Om han hittar henne före oss, är hon dömd.
Oroa er inte, vi hittar henne.
Bäst att vi delar på oss.
De letar inte efter oss.
-Men Pablo då? -Vi har inte tid.
-Var försiktig. -Jag väntar på er vid sågverket.
Vi kommer dit.
Det kan vara vem som helst.
Leopoldo.
Ur vägen!
Någon, ring en läkare!
Ursäkta mig. Ursäkta mig.
Vi måste komma dit före honom.
EN PRIVAT ANGELÄGENHET AVSNITT 5: DET SISTA TÅGET
Undertexter: Ika Forssell
Kreativ ledare Monika Andersson