Soukromý případ
Promiň, Héctore, ale potřebujeme dorazit dřív než on.
Nebojte, jsme tým.
-Jste si jistá, že je to tady? -Jiný dům tady není.
Leopoldo mluvil o pile u řeky.
Pryč odsud! Ta ženská je blázen!
-Kapesník! -Cože?
Vytáhni kapesník!
Táhněte z mého pozemku!
Posílá nás tvůj bratr!
-Táhněte! -Nestřílejte, prosím!
Co chcete?
Posílá nás tvůj bratr, abychom tě chránili. Hrozí ti nebezpečí!
Pojď blíž.
Ty ne! Zůstaň tam.
Mužům nevěřím.
Já jí taky nevěřím.
Dobře.
Dobře, ale slib mi, že nebudeš střílet.
Chceme ti jen pomoct.
Nestřílejte, prosím.
Kde je můj bratr?
Margó, tvůj bratr tě chtěl varovat před...
Héctore?
-To se mi nelíbí. -Mně taky ne.
Opatrně!
-Jsem v nebezpečí. -Héctor taky!
Héctore!
Héctore.
No tak, vstávej. Jdeme.
Okna!
To snad není pravda.
Panebože!
-Nestartuje! -Nastartuj!
-No tak. -Nastartuj.
To se mi nelíbí.
No tak!
Pomoc!
Pomoz mi.
Otevřete dveře!
-Castaño. -Kdo?
-Policie. -V pořádku?
-Ano! -Ne!
Ne! Ten muž by mohl být zodpovědný za zločiny v Domě vody.
Slečno, jste v pořádku?
Tady.
Slečno!
-Otevři. -Co?
-Otevři! -Slečno!
Moment!
-Ano? -Margó.
My se známe?
-Věděl jsem, že tě tu najdu. -Opravdu?
Viděli jsme tu masku jasně. Byla ďábelská.
-Masku? -S tváří démona.
Byla děsivá.
Maska s démonickou tváří. Slyšíte?
Všichni hledejte tu masku!
Co si ještě pamatujete?
Když jsme byli v autě,
rozbil sklo velikým nožem.
Nikdy se mi nezdál.
Nabídl jsem, že budeme pracovat jako tým.
Dal jsem ti příležitost být po mém boku.
A tys mě zradila.
-Kde je ta děvka? -Takhle mluvíš o oběti?
Jmenuje se Margó.
Zastupuješ teď kolektiv před zákonem?
Pokud to bude nutné.
-Myslím to vážně. -Já taky.
Nic ti neřeknu, dokud jí nezaručíš ochranu.
Co to povídáš? Právě jsme zatkli viníka.
Ale vrah je policista, takže asi chápeš,
že je to citlivá záležitost.
Chci ochranu pro Margó.
Pánové, jděte ven. Chci se svou sestrou mluvit o samotě.
Ano, pane. Pojďte ven.
Jdeme ven.
Co chceš?
Nenápadně ji odsud dostat do bezpečí.
Je tady? Kde?
Nemůžu jí přidělit krycí byt bez vysvětlení.
„Především chránit slabé.“ Pamatuješ?
-Nejsem táta. -Ano, to vím.
A ty taky ne.
Dobře.
Když jí neseženeš úkryt...
-Přišla jsi k rozumu. -Vezmeme ji k nám domů.
Cože?
Nikoho nenapadne, že bydlí u mě. A zatím vymyslíš, jak ji ochránit.
Neblázni. Chceš ji přivést matce domů?
Pane!
Přijel jsem tak rychle, jak to šlo.
Kdes byl? Jsme tu už dvě hodiny.
Měl jsi tu být první.
Měl jsem potíže s autem.
-Potíže s autem? -Ano.
Vykliďte vchod a všichni ať jdou prohledávat les.
Potřebuji odsud někoho nenápadně dostat.
-Bravo. -Ano, pane.
Cabanillasi, pojď.
Jen dokud jí něco nenajdu.
Sbal si věci.
-Nic jsi mi neřekla... -Mlčeti zlato.
-To je hádanka? -Já nevím. To mi pověz.
Nechápu to, ale nelíbí se mi to.
Mně taky ne.
Margó, vím, že mě neznáš, ale tohle je můj případ.
-Technicky vzato... -Technicky vzato taky.
Nedovolím, aby se ti něco stalo.
-Život mě naučil nikomu nevěřit. -Život je moudrý.
Ale to jsi neznala nás.
Vypátráme liliového vraha.
Tudy. Prosím.
-Bude tu bydlet? -Ano.
-Jak se zdá. -Ne.
-Cože? -Můj bratr ji pak vyzvedne.
Nevím, co si myslíš,
-ale já jsem se nezměnil. -Což nic neznamená.
-Cože? -Nic.
Nebojte se, pane Pablo. Hodně dlouho jsme nespali.
-Tím to asi bude. -Děkuji.
Kdybys něco potřebovala, víš, kde mě najdeš.
Já jsem Pablo...
Samozřejmě.
Na shledanou.
Nevěřím mu.
Byl s námi ve vlaku, ale dorazil poslední.
Prý měl v lese potíže s autem, to je vše.
Kde je Margó?
Margó?
-Panebože. -Héctore, v domě je žebračka!
To je Marinina kamarádka z konzervatoře.
Z hudební konzervatoře královny Cristiny?
Přesně tak.
Ale Marino, proč jsi mi neřekla, že si přivedeš kamarádku?
Oblékla bych se jinak. Podívej se na mě!
Omlouvám se, ale jak vypadáte...
Něco jí nakukej.
Nebojte, to je...
Je to kostým, ne?
Ano, je to kostým na představení, které zkoušíme.
Aha, máte kostýmy a podobně.
Jsem Marinina matka, Asunción Biempicová.
Už léta se ji snažím přesvědčit, aby zase začala s komorní hudbou.
Ale tohle by mě nenapadlo.
Jak se jmenujete?
Puri.
-Purificación. -Purificación, krásné jméno.
Máti...
Puri má za sebou dlouhou cestu.
Už dlouho žije v Santanderu, proto ji neznáš.
Teď asi chce jít do svého pokoje a odpočinout si.
Naprosto rozumím. Ale zítra budete naším hostem
na večírku u markýzy.
-Zítra? -Ano, jako každý rok.
A jestli chcete, můžete oživit večer duetem.
-Omluvte mě. -Puri, ukážu ti tvůj pokoj.
-Těšilo mě. -Těšilo mě, Puri.
Tohle je šílené.
Ráno požádám Artura, aby tě vyzvedl.
-Řeknu máti, žes musela náhle... -Proč? Nerozumím.
Před chvílí bylo nejbezpečnější zůstat tady.
Ano, ale na ten večírek nemůžeš. Nevíš, jaké to je.
Lidé mluví o všech hostech. Budou se na tebe vyptávat.
Marino, jsem zvyklá pohybovat se v těchto kruzích.
Vím, jak se chovat.
Mohla by si půjčit vaše šaty.
Cože?
To by bylo dokonalé.
Dobře. Najdu ti něco na sebe.
Něco jsem pro ni našla.
Doufám, že nikdo z hostů nebyl klientem v Domě vody.
Oni by měli malér s manželkami a matkami.
Když se na to díváš takhle...
-Co děláte? -Co tu děláte vy, paní Asunción?
Myslel jsem, že už spíte.
-Jak bych mohla spát? -Já touhle dobou obvykle spím.
Dlužíš mi informace o Marině. Čekám už od včerejška.
-Co ti řekla? -Nic nevím.
-Proč si saháš na ucho? -Brzy si ho budu muset uříznout.
-Říkal jsi, že se o to postaráš. -Taky že ano. Přivedla si kamarádku,
zítra hned ráno musím do čistírny.
Nebo do kostela, protože...
Héctore, jaké představení to zkoušejí?
Kdo ví?
Ty bys to měl vědět, Héctore.
Jsme obklopeni záhadami!
-Zatajuješ mi něco? -Já?
Ano, ty! Vždycky jsi byl jako ostříž, věděl jsi všechno! A teď...
Nejspíš stárnu.
Dobrou noc, paní.
Věkem to nebude!
Dobrou noc.
Odpočiň si, Héctore.
Nechci, aby se to rozneslo.
-Připravte výslechovou místnost. -Takhle pozdě?
Zločiny se nepáchají jen v úředních hodinách.
Samozřejmě, pane.
A jestli někdo o tom zatčení řekne tisku,
všechny suspenduju, dokud se nevypátrá viník.
Slyšeli jste pana komisaře.
Okamžitě přiveďte Castaña do výslechové místnosti.
Udělám to sám, nebojte se.
Pane?
Měl by sis sednout.
Užíváš si to, viď?
Cabanillasi, sundejte mu pouta.
Celý život se mě snažíš zbavit,
a já ti to naservíruju na stříbrném podnose.
Pro naše komisařství není horší zpráva,
než že jeden z našich mužů je vrah.
Se zločiny v Domě vody nemám nic společného.
Je známo, že jsi byl pravidelný klient.
Jel jsi stejným vlakem jako vrah
a po útoku jsi byl u té chaty první.
-Nějaké námitky? -První dorazila Marina.
Chceš říct, že Marina je vrah?
Věděl jsem, že jen Marina vraha najde.
Tak jsem ji sledoval.
Proč jsi jí nepomohl, když byla napadena v autě?
Protože jsem je ztratil.
Byla tma, mlha, a nemohl jsem je najít,
dokud jsem neuslyšel křik přicházející z chaty.
Přiznej se, Castaño.
Proč jsi to udělal? Přiznej se.
Proč jsi napadl ty ženy?
Kdybys s některou z nich spal,
chápal bys, že by mě nikdy nenapadlo vztáhnout na ně ruku.
-Jsi ubožák. -Arturo, uklidni se.
Jde jen o sex, nic víc.
O dávání a přijímání rozkoše.
Ale kdys ty naposledy spal se svou ženou?
Ještě jednou mě urazíš, a postarám se, abys shnil ve vězení,
ať jsi ten zločin spáchal nebo ne.
Do cely!
Pane.
Pro dnešek jsme skončili.
Pokud dovolíte...
Inspektore.
Nejsem liliový vrah.
Dávejte si pozor na lidi kolem sebe.
SLAVÍKOVY ZLOČINY
Můžu?
Oblékla jste se sama?
Nemůžu přestat myslet na Castaña. Co když je nevinný?
Ten muž je přitažlivý a svůdný, ale je to zločinec.
-Už se tím netrapte. -Ne. Přemýšlej o tom.
Je to perfektní obětní beránek.
Castaño byl klientem v Modrém domě a je policista.
A jeho sexuální preference ukazují, že...
Vrah je on.
Ale není.
Přemýšlej. Podívej se.
Castaño pořádá večírek a pozve mě, abych přišla přestrojená za Margó.
Ale...
Jsem naživu, protože v tom lese, kde mě chtěl zabít,
mi spadla maska a on si uvědomil, že nejsem Margó.
Kdyby byl vrahem Castaño, nasadil by mi tu masku
a dál by si představoval, že jsem Margó.
-To není špatná teorie. -Nepochybuju o tom.
Třeba by nám o tom mohla něco říct Margó.
Možná.
Měli bychom s ní promluvit.
A pak vyzpovídat Castaña.
Smím dál?
-Jistě. -Dobré ráno.
Dobré ráno.
Proč snídat bůhvíco, když to jde jinak?
-Vyspala jste se dobře? -To je pro mě?
Margó, já vím, že je to pro tebe těžké,
ale abychom našli vraha, potřebujeme vědět pár věcí.
-Nezatkli ho snad včera? -Ano, inspektor Castaño je podezřelý.
Ale já myslím, že skutečný vrah je pořád na svobodě.
Potřebuji podrobnosti. Vyhrožoval ti někdo?
Měli bychom vědět o něčem v souvislosti s Domem vody?
Abychom vám pomohli, musíme vědět něco o vašem životě.
Nikdy jsem neměla osobní vztah s klienty.
Ani s ostatními holkami.
A kdo byla paní Emilia?
Paní Emilia byla majitelka Domu vody.
Dostala nás z ulice a vychovala nás jako vlastní dcery.
A udělala z nás jedinečné milenky.
Každá z nás měla určitou dovednost,
svádět, milovat,
klamat.
Mohla bys nám o vás říct něco víc?
Carmen byla nejstarší. Byla akrobatka a hadí žena.
Přiváděla muže k šílenství.
Ángela...
Ángela byla drahoušek.
A byla divoká v posteli.
Manoli byla dominantní.
A Julia byla exotická kráska.
Opravdu věděla, jak vést svůj podnik.
To je paní Emilia.
Obchodnice.
O peníze šlo především. I my byly na druhé koleji.
Víš, že tvé kolegyně a paní Emilia jsou mrtvé...
A tvůj bratr...
Co je s mým bratrem?
On taky.
Héctore, nevypínej motor.
Ani hnout! Kdo je tam?
Pablo, to jsem já!
Vyděsil jsi mě.
To ty jsi mě vyděsila! Co tady děláš?
Pomoz mi.
-Přišla jsem za Castañem. -Jasně, fajn.
Jen tak si sem vlezeš a myslíš, že ti to projde.
Neprojde. Roztrhla jsem si rukáv.
Co?
-Táhni. -Co?
Myslíš, že tam půjdu takhle?
Vážně...
Vážně, já...
Zatkli jste Castaña. To jste si spletli policistu.
Cože? Marino...
Marino, všechny důkazy ukazují na něj. Ty sama jsi ho nechala odvést.
Ano. Ale také jsem si všimla, že to nesouhlasí
s podrobnostmi mého únosu.
Proto jsem přišla za tebou. Potřebuju, abys mi pomohl. Stačí chvilka.
A pokud ne,
-budu si myslet, že něco skrýváš. -To byla podpásovka.
Ta historka s autem nebyla moc věrohodná. Do chaty jsi dorazil poslední.
Tak dobře. Ale rychle.
-Nenechám tě samotnou. -Výborně, můžeš hlídat.
-Cely jsou nalevo. -Vyrostla jsem tady.
Máš deset minut.
-Víc nepotřebuju. -Budu hlídat, kdyby někdo šel.
Vidíš, že to byl dobrý nápad?
Uvědomuješ si, že kvůli tobě riskuju svou práci?
Co by byl život bez trochy nebezpečí?
Ráda přeháníš, viď?
Poslední cela.
Klid!
Jste dost inteligentní, abyste věděla, že jste se zmýlila.
To je pravda.
Přišla jste mi pomoct?
Chci slyšet pravdu.
No tak, Castaño.
Když někdo přijde, budu muset odejít.
A vy ztratíte jedinou příležitost, jak se odsud dostat.
Chtěl bych cigaretu.
-Teď? -Ano.
Počkejte chvilku.
-Co je? -Cigarety.
-Cigarety? -Dej mi cigarety!
-Moje cigarety? -Vždyť ani nekouříš.
-A proč? -Prostě mi je dej. Je to důležité.
Nekřič, prosím tě.
Castaño chce cigaretu.
Castaño?
Cigareta pro Castaña.
-No tak! -Dobře.
-Prosím. -Děkuju.
Ať si ji užije. Děkovat nemusíš.
Díky.
Jak je stará?
Castaño, jestli vás mám odsud dostat, potřebuju, abyste mi řekl všechno.
Dovedu vaše vyšetřování do konce.
Celá Quirogová.
S vaším otcem jsem nepracoval, ale s vaším dědečkem ano.
Učil mě na akademii.
Můj dědeček?
Byl pro mě jako otec.
Ale pak se to zamotalo.
Jak to myslíte?
Dostanete mě odsud?
Upřímně řečeno, nevím jak.
Kde je Margó?
U mě. Nebojte se, není v nebezpečí.
Margó je pořád v nebezpečí. A jestli je u vás, jste v nebezpečí obě.
Tak mi povězte, jak pokročit ve vyšetřování.
Pravou totožnost jedné ženy z Domu vody nikdo neznal.
Vyšetřoval jsem ji.
-O kom mluvíte? -O Manoli.
Její rodina žije v Meiře.
Ať vás ani nenapadne jet tam sama. Je to nebezpečné.
Teď nám může pomoct jen její sestra.
Marino!
Na tomhle komisařství není nikdo, jaký se zdá.
Dávejte dobrý pozor na to, co se kolem vás děje.
Marino!
Musíme jít.
Nikdo.
Pojď, prosím tě.
-Co říkal? -Nikdo není, jaký se jeví.
-To je novinka. -Co víte?
To je Arturo! Pojď sem. To je Arturo.
-Ti to nejsou. -A kde jsou?
Vlez si sem.
-To je skříň. -Nemáme na vybranou.
Pane komisaři, prý s někým mluvil.
Proč mi to hned neřekli?
Omlouvám se, pane komisaři. Právě jsem se to dozvěděl.
Jdeme.
Pojď!
Děkuju.
Všechno v pořádku?
-Jedeme na Meiry. -Cože?
Řekni mi, že jsi nevzal oblečení Margó do čistírny.
Myslím to vážně. Můj bratr možná někoho kryje.
To je velmi vážné obvinění.
Povýšili ho výměnou za mlčení?
Vy a váš bratr pocházíte z komisařské rodiny.
-Není nic zvláštního na tom, že Arturo... -To nás nesmí zaslepit.
A proč se tím právě teď zabýváte?
Musíme si dávat pozor na vše kolem nás. To mi říkal Castaño.
Vím, že měl na mysli něco určitého. A mohl by to být kdokoli.
-Lépe bychom to nenaplánovali. -Ano.
Dokonce i ty boty mi sednou.
Jsou trochu starší.
A moc pohodlné taky nejsou.
To bude ono.
Manoli je má kamarádka z dětství a ty jsi můj strýček. Nezapomeň.
Dobrý den. Hledáme Manoliny rodiče.
Paco!
Dobrý den.
Co tady děláte?
Jmenuji se Paquita a to je můj strýc Bartolo.
Před lety jsme žili v Meiře
a kamarádila jsem se s Manoli.
Nevzpomínám si na vás.
A jeho si taky nepamatuju.
Mohli bychom se vrátit, až bude...
Chceme vypátrat, kdo je zodpovědný za Manolinu smrt.
Potřebujeme od vás pomoc.
Tady žádnou pomoc nečekejte.
Vím, měli jste složitý vztah, ale smrt...
-Co si o sobě myslíte? -Víte...
Manoli dostala, co si zasloužila.
Pošpinila jméno naší rodiny, když dělala v tom bordelu pro boháče.
-Ne... -Zabij ji.
Cože?
Slyšels mě! Zakruť jí krkem.
Já nemůžu, slečno.
Místní by té slepici hlavu ukousl.
Co jste zač? Co tady děláte?
Opravdu jen chceme najít Manolina vraha.
Táhněte odsud.
-Táhněte! -Ano. Jdeme.
Málem nás to stálo život.
Nesmíme se vystavovat nebezpečí.
Nemůžeme si hrát na hrdiny.
Jde o vraha.
-Všechno kolem něj je nebezpečné. -Pojďte za mnou.
-Co? -Nevím.
Počkám tady.
Vezměte si to.
Jsem Rai, Manolina sestra.
Ten dopis jsem dostala pár dní před její smrtí.
Já jediná s ní byla ve styku. Viděli jste mého otce.
Chci pro ni spravedlnost.
„Milá Rai, vrátím se pro tebe.
Odhalila jsem totožnost významného klienta
a s penězi, co mi dá za mlčenlivost,
můžeme spolu začít nový život.“
Nezasloužila si takhle zemřít.
Děkuji, Rai.
-Pozor. -Pojď.
Vydírání! Zabil ji, protože ho vydírala.
Myslím, že tu máme ještě něco.
Novou stopu.
MANOLI CARTAIOVÁ - TOLEDSKÁ 75
V minulém životě jsi byl skvělý policista.
Škoda, že si z toho nic nepamatuju.
Opatrně, někdo by tu mohl být.
Řekneme, že jsme se spletli.
-Podívej. -Manoli tu bydlela ještě s někým.
Kdybychom tak našli fotku...
„Plakala mi v náručí, oblečená v černém.
Byl slyšet tlukot jejího srdce.
Kaštanové kadeře jí padaly na krk.
Chvěla se strachem a láskou.“
Panebože.
Héctore, podívej se na tohle.
Panebože!
Jako na jatkách.
Podívejte se na tohle, slečno.
Vypadá to jako otisk boty. Někdo stoupl do čerstvé krve.
Počkej.
Podívejte se na to dobře.
-Vypadá to jako ženská stopa. -Stoupněte si na ni.
Margó!
Margó tu byla v den, kdy zabili Manoli!
Lhala nám!
Panebože.
-Markýza! -Jsme vyřízení.
Uvidíme. Dobrý večer.
Zdravíčko.
Vítám vás!
Ráda vás vidím.
Vítám vás!
Dobrý večer.
-Zdravíčko! -Paní markýzo, gratuluji.
Máti.
-Marino Quirogová... -Marino, jak...
Velmi ses změnila.
Je oblečená na vystoupení.
-Vystoupení? -Ano.
Kde je Puri?
-Přesně, kde je Puri? -Kde je Puri?
Baví vás herectví?
Připadá mi velmi užitečné pro tyto příležitosti.
Omluvte mě, jdu hledat Puri.
Marino!
Héctore, řekni jí, ať se převlékne.
Jistě.
Počkejte. Měla byste se převléknout.
Jsme na stopě zločinu, ne na plesu v opeře.
Tamhle je.
Je s Robertem Louzánem Lópezem de Zúñigou.
-Puri. Pardon. -Marino!
Dovol...
-Proč máš na sobě moje oblečení? -Vévoda ze Sotomayoru.
-Slečno Marino, dlouho jsme se neviděli. -A už musíme jít.
-Můžeme si na chvilku promluvit, Puri? -Bavila jsem se...
Vracíme se z Toledské ulice číslo 75.
-Myslím... -Omluvte mě,
musím se přepudrovat. Promiňte.
-Marino... -Marg...
Pamatujete na ten večírek minulý rok?
-Promluvíme si později, děkuji. -Marino!
Promiňte.
Promiňte. S dovolením!
Pardon!
-Pardon! -Promiňte!
S dovolením!
-Pardon! -S dovolením.
-Pardon! -Pardon!
Nikdo ani hnout, policie!
Ta žebračka má pistoli!
Pusť mě!
Co je to za představení, Marino? Kde je Marina?
Pusťte ji!
-To je krása! -Podívejte na tu krásu!
Margó, tamhle je Margó!
Do kuchyně!
Nádhera!
Margó! Nedělej žádné hlouposti.
Odhoď pistoli, nebo ji zabiju.
Tak dobře.
Podívej se.
Tak.
Nech mě jít, a nic se jí nestane.
Poslouchej. Tobě se nic nestane, když nám řekneš, proč utíkáš.
Jsi zapletená do Manoliny smrti?
Jen vám chceme pomoct.
Dokázali jsme, že jsme na tvé straně.
Proč jsi nám lhala? Cos tam dělala?
Prosím, věř nám.
Máš už jenom nás.
Margó...
Zabila jsem svou životní lásku.
Manoli a já jsme se milovaly.
Tajně.
Ale Manoli chtěla být volná.
Říkala, že v Americe je všechno možné.
Nevím, koho se snažila vydírat.
Ale vím, že odhalila totožnost klienta
a chtěla po něm peníze za mlčenlivost.
Domluvili si schůzku v sedm večer u nás v bytě.
Čekala jsem na lavičce před domem,
kdyby mi dala znamení.
Kdyby něco nebylo v pořádku
a měla bych jí jít na pomoc.
Ale nepřišla jsem, protože...
Paní Emilia mě zastihla, jak si balím kufry.
Když jsem přišla domů,
ležela na podlaze
v kaluži krve.
Zabila jsem ji.
Nechala jsem ji samotnou.
Byla to moje chyba. Já ji zabila.
Má lásko...
Klid, neboj se. Nic se ti nestane.
O všechno se postarám.
Slečna by se asi měla držet od policie dál.
Já to vyřídím.
Dostal jsem takovou ránu, že jsem spadl ze schodů.
Strhla mi z krku perlový náhrdelník.
Udělala to hraběnka de Fefiñanes. Zapište si to, strážníku.
Za to všechno můžu já. Zatkněte mě, inspektore.
Slečno Quirogová.
Přestaň to říkat, nebo tě budu muset zatknout.
To bys měl udělat.
Víš, že moje fantazie se mi občas nevyplatí.
Můžete říct ostatním, že jste našel viníka.
Ať se nám tu nepotloukají policisté.
Už nechci máti ničit život.
Dobře.
Tak.
Dám vědět kolegům. Počkej na mě v prvním voze.
Pablo!
Jedeme.
SOUKROMÁ ZÁLEŽITOST 6. DÍL: POSLEDNÍ DÍVKA
Překlad titulků: Vít Bezdíček
Kreativní dohled Jakub Ženíšek