En privatsag
Beklager, Héctor, men vi skal nå frem før ham.
Bare rolig, vi er et team.
-Er det nu også her? -Det er det eneste hus i nærheden.
Leopoldo nævnte savværket ved floden.
Lad os komme væk! Hun er sindssyg!
-Lommetørklædet! -Hvad?
Tag lommetørklædet frem!
Forsvind fra min ejendom!
Din bror har sendt os!
-Forsvind herfra! -Skyld ikke!
Hvad vil I?
Din bror har sendt os for at beskytte dig, du er i fare!
Kom tættere på.
Ikke dig! Du bliver der.
Jeg stoler ikke på mænd.
Jeg stoler heller ikke på hende.
Fint.
Fint, men lov, at du ikke skyder.
Vi vil bare hjælpe dig.
Skyd ikke.
Hvor er min bror?
Margó, din bror ville advare dig om...
Héctor?
-Jeg kan ikke lide det her. -Heller ikke jeg.
Pas på!
-Jeg er i fare! -Det er Héctor også!
Héctor!
Héctor.
Kom nu, rejs dig. Af sted.
Vinduerne!
Jeg kan ikke tro det.
Åh, gud!
-Den vil ikke starte! -Start den!
-Kom nu. -Start bilen.
Jeg kan ikke lide det her.
Kom nu!
Hjælp!
Hjælp mig med de her.
Åbn døren!
-Castaño. -Hvem?
-En betjent. -Er du okay?
-Ja! -Nej!
Nej! Han kan være ansvarlig for forbrydelserne i Vandets hus.
Frue, er du okay?
Her.
Frue!
-Åbn døren. -Hvad?
-Åbn døren! -Frue!
Et øjeblik!
-Kan jeg hjælpe dig? -Margó.
Kender jeg dig?
-Jeg vidste, du ville være her. -Gjorde du?
Vi så masken tydeligt, det var et dæmonisk ansigt.
-En maske? -Med et dæmonisk ansigt.
Det var skrækkeligt.
En maske med et dæmonisk ansigt, hører I?
Begynd at lede efter masken!
Hvad husker du ellers?
Da vi sad i bilen,
slå han ruden itu med en stor kniv.
Jeg brød mig ikke om ham.
Jeg tilbød at være et team.
Jeg gav dig muligheden for at stå ved min side.
Og du forrådte mig.
-Hvor er luderen? -Hvordan kan du kalde offeret det?
Hun hedder Margó.
Er du nu kollektivets nye juridiske repræsentant?
Hvis nødvendigt.
-Jeg mener det. -Også jeg.
Jeg siger intet, før du garanterer at beskytte hende.
Hvad snakker du om? Vi har lige anholdt morderen.
Ja, men da han er en betjent, forstår du måske nok,
at det er et ømtåleligt emne.
Margó skal beskyttes.
Betjente, jeg vil have et øjeblik alene med min søster.
Javel. Alle sammen, ud.
Lad os gå udenfor.
Hvad forlanger du?
At få hende til et sikkert sted uden at blive set.
Er hun her? Hvor?
Jeg kan ikke skaffe et sikkert sted uden forklaring.
"Beskyt de svage over alt andet", husker du det?
-Jeg er ikke far. -Det ved jeg.
Og det er du heller ikke.
Godt så.
Hvis du ikke kan skaffe et sikkert sted...
-Du er kommet til fornuft. -...tager hun med hjem.
Hvad?
Ingen vil gætte, hun er hos mig, mens du finder et alternativ.
Lad nu være. Hvordan med mor?
Kommissær!
Jeg kom så hurtigt, jeg kunne.
Hvor var du? Der er gået to timer.
Du burde have været her først.
Ja, men jeg havde bilproblemer.
-Bilproblemer? -Ja.
Ryd ude foran og led i skoven.
Jeg skal have en ud herfra uden at blive set.
-Bravo. -Javel.
Cabanillas, følg med.
Kun indtil jeg finder hende et andet sted.
Pak dine ting.
-Du har intet sagt... -Løse læber sænker skibe.
-Er det en gåde? -Det ved jeg ikke. Er det?
Jeg forstår det ikke, men kan ikke lide det.
Heller ikke jeg.
Du kender mig ikke, men jeg leder efterforskningen.
-Teknisk set... -Også teknisk set.
Så jeg lader intet ske dig.
-Jeg har lært ikke at stole på nogen. -Det er klogt.
Men du kendte ikke os før.
Vi skal nok finde liljemorderen.
Denne vej.
-Skal hun bo her? -Ja.
-Åbenbart. -Nej.
-Hvad? -Min bror henter hende senere.
Jeg ved ikke, hvad du tror,
-men jeg er stadig den samme. -Hvilket betyder intet.
-Hvad? -Intet.
Bare rolig, Pablo. Vi har ikke sovet i timevis.
-Det må være det. -Tak.
Hvis I har brug for noget, ved I, hvor I kan finde mig.
Jeg er Pablo...
Selvfølgelig.
Farvel.
Jeg stoler ikke på ham.
Han var om bord på toget med os, men ankom sidst.
Han havde tilsyneladende bilproblemer i skoven, ikke andet.
Hvor er Margó?
Margó?
-Åh, gud. -Héctor, der er en tigger i huset!
Det er en af Marinas veninder fra konservatoriet.
Fra Dronning Cristinas Royale Konservatorium for Musik?
Netop.
Marina, hvorfor sagde du ikke, at du ville få en ven på besøg?
Jeg ville have taget noget andet på. Se mig lige!
Beklager det før, men din påklædning...
Spil med.
Det gør ikke noget, det er...
Det er et kostume, ikke?
Jo, et kostume til en forestilling, vi øver os på.
Nå, så I har kostumer og sådan nu.
Jeg er Marinas mor, Asunción Biempica.
Jeg har i årevis forsøgt at overtale hende til at tage kammermusik op igen,
men havde forestillet mig alt andet end dette.
Hvad hedder du?
Puri.
-Purificación. -Purificación, det er smukt.
Mor...
Puri har haft en meget lang rejse,
hun bor i Santander, så du kender hende ikke.
Hun vil sikkert bare op og hvile sig på sit værelse.
Det forstår jeg, men i morgen er du vores gæst
til markisens fest.
-I morgen? -Ja, samme dato som hvert år.
Hvis I vil, kan I live aftenen op med en duet.
-Undskyld mig. -Puri, lad mig vise dig dit værelse.
-En fornøjelse at møde dig. -I lige måde.
Det her er tosset.
Jeg beder Arturo hente dig i morgen tidlig.
-Jeg siger, du skulle... -Men hvorfor?
For et øjeblik siden var det sikrest at blive.
Ja, men du kan ikke tage til festen. Du ved ikke, hvordan det er.
Folk taler om alle gæsterne. De vil spørge om dig.
Marina, jeg er mere end vant til at være i de kredse.
Jeg ved, hvordan jeg skal opføre mig.
Måske kunne hun tage en af dine kjoler på.
Hvad?
Perfekt.
Fint. Jeg finder en kjole til dig.
Jeg fandt en kjole til hende.
Jeg håber, ingen af gæsterne var kunder hos Vandets hus.
Så ville de være dem, der fik problemer med deres koner og mødre.
Når du siger det sådan...
-Hvad laver du... -Fru Asunción, hvad laver du her?
Jeg troede, du ville sove.
-Hvordan kan jeg det? -Jeg sover normalt nu.
Du skylder mig informationer om Marina. Jeg har ventet siden i går.
-Hvad sagde hun? -Intet, jeg ved intet.
-Hvorfor rører du ved dit øre? -Jeg må snart skære det af.
-Du sagde, du ville ordne det. -Det gjorde jeg. Hun har vennebesøg,
og i morgen skal jeg til renseriet.
Eller kirken, fordi...
Sig mig, Héctor, hvad er det for en forestilling, de øver?
Hvem ved?
Du burde vide det, Héctor.
Vi er omgivet af mystik!
-Skjuler du noget for mig? -Mig?
Ja! Intet undslap dit blik før i tiden, du plejede at vide alt! Og nu...
Jeg må være ved at blive gammel.
Godnat, frue.
Jeg tror ikke, det er det!
Godnat.
Sov godt, Héctor.
Ingen snak om det på gangene.
-Forbered forhørslokalet. -Så sent?
Der sker ingen forbrydelser mellem kl. 22 og 24.
Selvfølgelig.
Og hvis nogen lækker anholdelsen til pressen,
bliver I alle suspenderet, indtil vi finder den ansvarlige.
I hørte kommissæren.
Sæt Castaño i forhørslokalet nu.
Fint, jeg gør det selv.
Kommissær?
Du burde sidde ned.
Du nyder det her, ikke?
Cabanillas, fjern hans håndjern.
Hele dit liv har du forsøgt at slippe af med mig,
og nu har du mig serveret på et sølvfad.
Der er ingen værre nyhed for stationen,
end at en af vores egne er en morder.
Jeg havde intet at gøre med mordene i Vandets hus.
Alle ved, du er stamkunde der.
Du var om bord på samme tog som morderen,
og du var den første, der nåede frem efter angrebet.
-Nogen indvendinger? -Marina ankom først.
Siger du, at Marina er morderen?
Jeg siger, at jeg vidste, at kun Marina ville finde morderen.
Så jeg fulgte bare efter hende.
Hvorfor hjalp du ikke, da de blev angrebet i bilen?
Jeg havde tabt dem af syne.
Det var mørkt, tåget. Jeg fandt dem først,
da jeg hørte skrigene fra hytten.
Tilstå nu, Castaño.
Hvorfor gjorde du det? Tilstå.
Hvorfor angreb du de kvinder?
Havde du haft sex med nogen af dem,
ville du forstå, hvorfor jeg aldrig ville gøre dem fortræd.
-Du er foragtelig. -Fald ned, Arturo.
Jeg taler bare om sex.
At give og modtage nydelse.
Men igen, hvornår havde du sidst sex med din kone?
Vær så respektløs igen, og jeg sørger for, du rådner i fængsel,
hvad end du er skyldig eller ej.
Før ham tilbage til cellen.
Kommissær.
Vi er færdig for i dag.
Hvis du lader mig...
Kriminalassistent.
Jeg er ikke morderen.
Hold øje med de omkring dig.
NATTERGALENS FORBRYDELSER
Må jeg komme ind?
Klædte du dig selv på?
Jeg tænker konstant på Castaño. Hvad hvis han er uskyldig?
Manden er flot og forførende, men han er en kriminel.
-Stop med at gruble over det. -Nej, tænk over det.
Han er den perfekte syndebuk.
Castaño var klient hos Vandets hus og betjent.
Og hans seksuelle præferencer får måske en til at tro...
Han er morderen.
Men det er han ikke.
Overvej det lige.
Castaño holder en fest i sit hus og inviterer mig som Margó.
Men...
Hvis jeg er i live, er det, at da han planlagde at dræbe mig i skoven,
faldt min maske af, og han indså, jeg ikke var Margó.
Var han morderen, havde han givet mig masken på igen
og fortsat sin erotiske fantasi om, at jeg var Margó.
-Ikke en dårlig teori. -Jeg er ikke spor i tvivl.
Måske kan Margó fortælle os noget om det.
Måske.
Vi burde tale med hende.
Og så afhøre Castaño.
Må jeg komme ind?
-Selvfølgelig. -Godmorgen.
Godmorgen.
Hvorfor spise hvad som helst morgenmad, når man kan spise noget særligt?
-Har du sovet godt? -Er det til mig?
Margó, jeg ved, det er vanskeligt for dig,
men der er nogle ting, vi må vide, før vi kan finde morderen.
-Blev han ikke anholdt i går? -Jo, Castaño er mistænkt.
Jeg er overbevist om, den rigtige morder er derude.
Jeg skal bruge detaljer. Modtog du og de andre trusler?
Var der uforløste problemer, vi bør kende til?
For at hjælpe dig, skal vi kende til dit liv.
Jeg havde aldrig et personligt forhold til klienter.
Eller til de andre piger.
Og hvem var fru Emilia?
Fru Emilia var ejeren af Vandets hus.
Hun fik os væk fra gaden og behandlede os som hendes børn.
Hun gjorde os til unikke elskere.
Hver af os havde en vis evne,
til at forføre, elske
og bedrage.
Kan du fortælle os flere detaljer om pigerne?
Carmen var den ældste. Hun var akrobat og slangemenneske.
Hun drev mændene til vanvid.
Ángela...
Ángela var skøn.
Og hun var vild i sengen.
Manoli var dominerende.
Og Julia var den eksotiske skønhed.
Hun forstod at drive sin forretning.
Det er fru Emilia.
En forretningskvinde.
Penge kom før alt andet. Selv før os.
Du ved, at pigerne og fru Emilie er døde...
Og din bror...
Hvad med min bror?
Det er han også.
Hold motoren i gang.
Stop! Hvem der?
Pablo, det er mig!
Du skræmte mig.
Det er dig, der skræmte mig! Hvad laver du her?
Hjælp mig.
-Jeg vil besøge Castaño. -Flot.
Du sniger dig ind og tror, at du kan slippe fra det.
Du har ret, det kan jeg ikke. Jeg rev mit ærme.
Hvad?
-Træk. -Hvad?
Tror du, jeg vil se sådan her ud?
Seriøst...
Seriøst, jeg...
I har anholdt Castaño, men det er den forkerte.
Hvad? Marina...
Alle beviserne peger på ham. Du lod dem anholde ham.
Ja, men det passer ikke sammen
med min kidnapning.
Derfor måtte jeg se dig. Jeg skal bruge din hjælp.
Og hvis du ikke vil,
-vil jeg tro, at du skjuler noget. -Det var fejt.
Din bilhistorie var utroværdig, og du ankom som den sidste.
Fint, men skynd dig.
-Jeg lader dig ikke gå alene. -Du kan holde vagt.
-Cellerne er til venstre. -Jeg voksede op her.
Du har ti minutter.
-Rigeligt. -Jeg holder vagt, hvis nogen kommer.
Jeg sagde jo, idéen var god.
Du indser vel, jeg risikerer mit job for dig endnu engang?
Hvad ville livet være uden lidt fare?
Du er så dramatisk.
Sidste celle.
Stille!
Du er klog nok til at indse, at du har begået en fejl.
Det er korrekt.
Og du er her for at hjælpe mig.
Jeg er her, så du kan sige sandheden.
Kom nu, Castaño.
Hvis nogen kommer, må jeg gå.
Og du vil have mistet din eneste chance for at slippe ud.
Skaf mig en smøg.
-Nu? -Ja.
Giv mig et øjeblik.
-Hvad? -Dine cigaretter.
-Mine cigaretter? -Giv mig dem!
-Mine cigaretter? -Du ryger ikke engang.
-Hvorfor? -Bare giv mig en. Det er vigtigt!
Sænk stemmen!
Castaño vil have en cigaret.
Castaño?
En cigaret til Castaño.
-Kom nu! -Okay.
-Her. -Tak.
Han har bare at nyde den. Det var så lidt.
Tak.
Hvilket år er den fra?
Du er nødt til at fortælle mig alt, hvis jeg skal få dig ud.
Jeg afslutter din efterforskning.
Sagt som en ægte Quiroga.
Jeg arbejdede ikke med din far, men med din bedstefar.
Han var min mentor på akademiet.
Min bedstefar?
Han var som en far for mig.
Men så blev tingene kompliceret.
Hvad mener du?
Vil du få mig ud herfra?
Ærlig talt ved jeg ikke hvordan.
Hvor er Margó?
Hun er hos mig. Bare rolig, hun er ikke i fare.
Hun er altid i fare, og hvis hun er hos dig, er I begge.
Fortæl mig, hvordan jeg får et gennembrud i sagen.
Ingen kendte den sande identitet på en af pigerne i Vandets hus.
Jeg undersøgte hende.
-Hvem taler du om? -Manoli.
Hendes familie bor i Meira.
Tag ikke derhen alene. Det er farligt.
Hendes søster er den eneste, der kan hjælpe os nu.
Marina!
Ingen her på stationen er, hvem de siger.
Vær meget årvågen om, hvad der sker omkring dig.
Marina.
Vi er nødt til at gå.
Ingen.
Kom nu, lad os gå.
-Hvad sagde han? -At ingen er, hvem de siger.
-Sikke en afsløring. -Hvilke detaljer har du?
Det er Arturo! Kom her.
-Ikke dem. -Og hvor er de?
Kom herind. Kom så.
-Det er et skab! -Vi har intet valg!
Kommissær, de siger, han talte med nogen.
Hvorfor sagde ingen det?
Beklager, jeg har først lige hørt det.
Af sted.
Kom nu!
Tak.
Alt i orden?
-Vi skal til Meira. -Hvad?
Sig, du ikke tog Margós tøj til renseriet.
Jeg mener det. Jeg tror, min bror beskytter nogen.
Det er en meget alvorlig anklage.
Blev han forfremmet i bytte for at tie?
Du og din bror kommer fra en lang række kommissærer.
-Der er intet mystisk ved, at Arturo... -Det må ikke blænde os.
Hvorfor tænker du på det nu?
Vi må være på vagt over for alt. Som Castaño sagde.
Jeg tror, han mente noget specifikt. Og det "noget" kan være en person.
-Man skulle tro, det her var planlagt. -Ja.
Selv skoene er min størrelse.
De er lidt gamle.
Og de er ikke særligt behagelige.
Det må være der.
Husk på, Manoli var en barndomsven, og du er min onkel.
Hej. Vi leder efter Manolis forældre.
Paco!
Hej.
Hvad laver I her?
Jeg hedder Paquita, og det her er min onkel Bartolo.
Vi boede i Meira førhen,
og jeg var barndomsvenner med Manoli.
Jeg mindes ikke at have set dig.
Og jeg mindes heller ikke ham.
Måske bør vi komme tilbage på et mere passende...
Vi vil finde den ansvarlige for Manolis mord.
Vi har brug for dit samarbejde.
I finder ingen hjælp her.
Jeg ved, jeres forhold var kompliceret, men hendes død...
-Hvem tror du, du er? -Ser du...
Manoli fik som fortjent.
Hun bragte skam over familienavnet ved at arbejde i det bordel for rige.
-Nej... -Dræb den.
Hvad?
Du hørte mig! Bræk dens hals.
Jeg kan ikke!
Enhver, der var herfra, havde bidt hovedet af kyllingen.
Hvem fanden er I? Og hvorfor er I kommet?
Vi vil ærlig talt bare finde Manolis morder. Det passer.
Forsvind herfra. Kom væk!
-Forsvind herfra! -Ja. Lad os smutte.
Vi fik næsten os selv slået ihjel.
Vi kan ikke tage farlige steder hen.
Vi kan ikke rejse verden rundt som var vi erobrere.
Vi taler om en morder,
-alt der omgiver ham er farligt! -Følg mig. Denne vej.
-Hvad? -Jeg ved det ikke.
Jeg venter på dig her.
Tag det her.
Jeg er Rai, Manolis søster.
Jeg modtog dette brev et par dage før hun døde.
Kun jeg havde kontakt med hende. Du har mødt min far.
Jeg ønsker bare retfærdighed.
"Kære Rai, jeg kommer for at få dig væk derfra.
Jeg har opdaget en stor kundes identitet
og med pengene fra ham,
kan vi starte et nyt liv sammen."
Hun fortjente ikke at dø sådan.
Tak, Rai.
-Pas på hovedet. -Kom.
Han slog hende ihjel, fordi hun afpressede ham.
Jeg tror, vi har noget andet.
Et nyt spor.
Du var en utrolig betjent i et tidligere liv.
-En skam, jeg ikke husker noget af det. -Kom. Tiden er knap.
Pas på, her kan være nogen.
Vi siger bare, vi gik forkert.
-Se. -Manoli boede her med nogen.
Hvis blot vi kan finde et foto...
"Hun græd i mine arme klædt i sort.
Man kunne høre hendes hjerte slå.
Hendes brune krøller dækkede hendes hals.
Hun skælvede af frygt og kærlighed."
Du godeste.
Héctor, kom og se det her.
Mon Dieu!
Sikke et rod.
Se lige det her. Kig.
Det ligner et fodaftryk. Nogen trådte i det friske blod.
Et øjeblik.
Kan du se, hvad det ligner?
-Det ligner en kvindes fodaftryk. -Dæk det med din fod.
Margó!
Margó var her den dag, Manoli blev dræbt!
Hun løj for os!
Mon Dieu.
-Markisen! -Vi er færdige.
Vi får at se. Godaften.
Hallo!
Velkommen!
Det er rart at se jer.
Velkommen. Hej!
Hej, godaften.
-Hej! -Markise, tillykke.
Mor.
-Marina Quiroga... -Marina, hvordan...
Du ser så anderledes ud.
Ja, hun er klædt på til forestillingen.
-Forestillingen? -Ja.
Hvor er Puri?
-Netop, hvor er Puri? -Hvor er hun?
Kan du lide at optræde?
Jeg finder det nyttigt til disse fester.
Undskyld mig, jeg vil finde min ven.
Marina!
Héctor, bed hende skifte.
Selvfølgelig.
Vent. Du bør skifte tøj.
Vi er på en mission, ikke i operaen.
Der er hun.
Hun taler med Roberto Louzán López de Zúñiga.
-Puri. Undskyld mig. -Marina.
Lad mig...
-Hvorfor har du mit tøj på? -Hertugen af Sotomayor.
-Frøken Marina. Længe siden. -Og sikke et kort møde.
-Kan vi tale sammen, Puri? -Men jeg nød...
Vi er lige kommet tilbage fra Toledogade 75,
-og det er på tide... -Undskyld mig,
jeg skal pudre næsen. Undskyld.
Husker du festen sidste år?
-Vi tales ved senere, tak. -Marina!
Undskyld os.
Undskyld mig!
Jeg skal forbi! Undskyld!
-Lad os komme forbi. Undskyld! -Undskyld mig!
Jeg skal forbi. Undskyld.
-Undskyld! -Undskyld mig!
-Undskyld! -Undskyld!
Bliv, hvor I er, det er politiet!
Den tigger har en pistol!
Slip mig!
Hvad er det for en optræden, Marina? Hvor er Marina?
Slip hende!
-Hvor smukt! -Se, hvor smukt.
Margó, der er Margó!
I køkkenet!
Skønt!
Margó! Gør ikke noget dumt.
Smid pistolen, eller hun dør.
Okay.
Se.
Der.
Lad mig gå, og der sker hende intet.
Der sker dig ikke noget, hvis du siger, hvorfor du flygter.
Var du involveret i Manolis død?
Vi forsøger blot at hjælpe dig.
Vi har bevist, vi er på din side.
Hvorfor løj du? Hvorfor var du der?
Vær sød at stole på os.
Vi er alt, du har.
Margó...
Jeg dræbte mit livs kærlighed.
Manoli og jeg elskede hinanden.
I al hemmelighed.
Men Manoli ønskede at være fri.
Hun sagde, at alt var muligt i USA.
Jeg ved ikke, hvem manden var, hun forsøgte at afpresse.
Men jeg ved, hun opdagede en kundes identitet,
og at hun forlangte penge for at tie.
De aftalte at mødes kl. 19.00 hjemme hos os.
Jeg ventede på bænken foran huset,
hvis hun nu skulle give et signal.
Det ville betyde, at noget var gået galt,
og at jeg skulle komme og hjælpe.
Men det gjorde jeg ikke, for...
Fru Emilia fandt mig, mens jeg pakkede mine kufferter.
Da jeg kom hjem,
lå hun på gulvet,
omgivet af blod.
Jeg dræbte hende.
Jeg efterlod hende.
Det var min skyld. Jeg dræbte hende.
Min elskede...
Det er okay. Der sker dig intet.
Jeg ordner det.
Måske er det bedst for hende at holde sig væk fra politiet.
Jeg ordner det.
Jeg blev ramt så hårdt, jeg faldt ned ad trappen.
Min perlekæde blev flået af.
Det var grevinden af Fefiñanes. Skriv det ned.
Jeg er skyldig i, hvad der skete. Anhold mig.
Frøken Quiroga.
Stop med at sige det, eller jeg må anholde dig.
Det bør du.
Du ved, mine informationer kan give bagslag.
Sig til de andre, du har fundet den skyldige.
Og få politiet ud af mit hjem.
Min mor skal ikke forstyrres yderligere.
Godt så.
Sådan.
Jeg fortæller de andre det. Vent på mig i den første bil.
Pablo!
Vi må ud herfra.
AFSNIT 6: DEN SIDSTE PIGE
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor Lotte Udsen