PRIVATA AFFÄRER
Héctor, vi måste komma fram före honom.
Oroa er inte, vi är ett team.
-Är du säker på att det är här? -Det är det enda huset här.
Leopoldo nämnde sågverket vid floden.
Vi åker härifrån! Hon är galen!
-Näsduken! -Vad?
Ta fram näsduken!
Försvinn från min egendom!
Din bror har skickat oss!
-Gå härifrån! -Snälla, skjut inte!
Vad vill du?
Din bror skickade oss för att skydda dig, du är i fara!
Kom närmare.
Inte du! Du stannar där.
Jag litar inte på män.
Jag litar inte på henne heller.
Okej.
Okej, men lova mig att du inte skjuter.
Vi vill bara hjälpa dig.
Snälla skjut inte.
Var är min bror?
Margó, din bror ville varna dig för...
Héctor?
-Jag gillar inte det här. -Inte jag heller.
Akta!
-Jag är i fara! -Héctor också!
Héctor!
Kom, res dig upp. Vi ger oss av.
Fönstren!
Jag kan inte tro det.
Käre Gud!
-Den startar inte! -Starta bilen!
-Skynda på. -Starta bilen.
Jag gillar inte det här.
Skynda på!
Hjälp!
Hjälp mig med detta.
Öppna dörren!
-Castaño. -Vem?
-En polis. -Är allt väl?
-Ja! -Nej!
Nej! Den mannen kan vara ansvarig för brotten i Vattnets hus.
Fröken, är allt som det ska?
Här.
Fröken!
-Öppna dörren. -Vad?
-Öppna dörren! -Fröken!
Ett ögonblick!
-Kan jag hjälpa er? -Margó.
Känner vi varandra?
-Jag visste att du var här. -Jaså?
Vi såg masken tydligt, den hade ett djävulsansikte.
-En mask? -Med ett djävulsansikte.
Den var hemsk.
En mask med ett djävulsansikte, hörde ni?
Alla börjar leta efter masken!
Vad mer minns ni?
När vi satt i bilen,
krossade han fönstret med en stor kniv.
Jag gillade aldrig honom.
Jag erbjöd att vi arbetar som ett team.
Jag gav dig möjligheten att jobba med mig.
Och du svek mig.
-Var är horan? -Hur kan du kalla offret det?
Hon heter Margó.
Är du bordellens nya juridiska ombud?
Om nödvändigt.
-Jag menar allvar. -Jag med.
Jag säger det inte förrän du garanterar henne skydd.
Skydd? Vi grep just den skyldige.
Ja, men med tanke på att mördaren är polis, inser du nog
att det är en känslig fråga.
Jag vill ha skydd för Margó.
Poliser, lämna huset. Jag vill vara ensam med min syster.
Ja, kommissarien. Alla ut.
Vi går ut.
Vad är det du vill?
Ta henne till en säker plats utan att bli sedd.
Är hon här? Var?
Jag kan inte ordna det utan att förklara varför.
"Skydda de svaga framför allt", minns du?
-Jag är inte pappa. -Nej, jag vet det.
Och inte du heller.
Nåväl.
Om du inte kan ge henne en säker plats...
-Du har kommit till sans. -...så tar vi hem henne.
Vad?
Ingen kan gissa att hon är med mig medan du försöker skydda henne.
Dumheter. Hur gör vi med mamma?
Kommissarien!
Kommissarien. Jag kom så fort jag kunde.
Var var du, Zarco? Två timmar sen.
Du borde ha varit den första här.
Jag hade lite problem med bilen.
-Problem med bilen? -Ja.
Lämna ingången fri och sök på andra sidan av skogen.
Jag måste få ut nån utan att bli sedd.
-Bra. -Ja, kommissarien.
Cabanillas, kom.
Bara tills jag hittar nån annanstans åt henne.
Ta dina saker.
-Du har inte sagt ett ord. -Stängd mun felar inte.
-Är det en gåta? -Jag vet inte. Det vet väl du.
Jag förstår inte, men jag gillar det inte.
Inte jag heller.
Margó, du känner mig inte, men jag är ansvarig för fallet.
-Nja, tekniskt sett... -Tekniskt också.
Så jag låter ingenting hända dig.
-Livet har lärt mig att inte lita på nån. -Livet är klokt.
Men du kände oss inte innan.
Vi ska hitta franska liljan-mördaren.
Den här vägen.
-Ska hon bo här? -Ja.
-Tydligen. -Nej.
-Vad? -Min bror kommer och hämtar henne senare.
Jag vet inte vad du tänker,
-men jag är samma som förut. -Vilket inte betyder nåt.
-Vadå? -Inget.
Oroa dig inte, herr Pablo. Vi har inte sovit på många timmar.
-Det måste vara därför. -Tack.
Hur som helst, om ni behöver nåt vet ni var jag finns.
Jag är Pablo, den...
Naturligtvis.
Adjö.
Jag litar inte på honom.
Han var på vårt tåg men den sista som kom hit.
Tydligen fick han bilproblem i skogen, det var allt.
Var är Margó?
Margó?
-Åh, herregud. -Héctor, en tiggare i huset!
Hon är en vän till Marina, från musikkonservatoriet.
Från drottning Cristinas kungliga musikkonservatorium?
Just det.
Men Marina! Varför sa du inte att du skulle ta med en vän?
Jag skulle ha klätt mig snyggare. Se som jag ser ut!
Jag ber om ursäkt för förut, men när ni ser ut så...
Spela med.
Oroa dig inte, det är...
Det är en scenkostym, eller hur?
Ja, det är en dräkt för en föreställning som vi repeterar.
Åh, så ni har kostymer och allt nu.
Jag är Marinas mamma, Asunción Biempica.
Jag har försökt övertyga henne i flera år att ta upp kammarmusik igen,
och hade aldrig kunnat föreställa mig detta.
Vad heter du?
Puri.
-Purificación. -Purificación, vad vackert.
Mamma...
Puri har haft en lång resa,
hon bor i Santander, så du känner henne inte.
Hon vill nog bara gå till sitt rum och vila.
Jag förstår, men imorgon är du vår gäst
på markisinnans fest.
-Imorgon? -Ja, precis som varje år.
Och om ni vill kan ni liva upp kvällen med en duett.
-Ursäkta mig. -Puri, jag visar dig till ditt rum.
-Trevligt att träffa er. -Detsamma, Puri.
Det är helt galet.
Jag ber Arturo hämta dig imorgon.
-Jag säger att du... -Varför? Jag fattar inte.
Nyss var det här det säkraste stället.
Ja, men du kan inte gå på festen. Du vet inte hur det är.
Folk pratar om alla gäster. De kommer att fråga om dig.
Marina, jag är van vid att röra mig i dessa kretsar.
Jag vet hur jag ska bete mig.
Hon kanske kan bära några av dina kläder.
Va?
Det vore perfekt.
Nåväl. Jag ska hitta nåt du kan ha på dig.
Jag har hittat en klänning.
Jag hoppas att ingen av gästerna var kund på Vattnets hus.
Det skulle vara deras problem med sina fruar och mödrar.
När du uttrycker det så...
-Vad gör ni? -Fru Asunción, vad gör ni här?
Jag trodde att ni sov.
-Hur kan jag sova? -Ja, jag brukar sova i alla fall.
Du är skyldig mig information om Marina. Jag har väntat sedan igår.
-Vad sa hon till dig? -Ingenting, jag vet ingenting.
-Varför tar du dig på örat? -Snart får jag väl klippa av mig det.
-Du sa att du skulle göra det. -Det gjorde jag. Hon tog med en väninna,
och imorgon måste jag gå till kemtvätten.
Eller till kyrkan, för...
Säg mig, Héctor, vad är det för föreställning de repeterar?
Vem vet?
Du borde veta det, Héctor.
Vi är ju omgivna av mystik!
-Döljer du nåt för mig? -Jag?
Ja du! Du var alltid väldigt skarpsynt, förr visste du allt! Och nu...
Jag börjar väl bli gammal.
God natt, frun.
Jag tror inte det är åldern!
Godnatt.
Sov gott, Héctor.
Inte ett ord om detta i korridorerna.
-Förbered förhörsrummet. -Så här sent?
Brott begås inte bara kl. 10.00 till 12.00.
Nej, kommissarien.
Och om nån läcker till pressen om arresteringen,
blir han avstängd tills vi hittar den ansvarige.
Ni hörde kommissarien.
Jag vill ha Castaño i förhörsrummet nu.
Jag gör det själv, oroa er inte.
Herrn?
Du borde sitta ner.
Ni njuter av det här, eller hur?
Cabanillas, ta av honom handbojorna.
Ni har hela ert liv försökt att bli av med mig,
och det slutar med att jag gör det enkelt för er.
Det finns ingen sämre nyhet för polisstationen
än att en av våra män är en mördare.
Jag hade inget att göra med brotten i Vattnets hus.
Alla vet att du har varit stamkund.
Du var på samma tåg som mördaren,
och du var först till stugan efter attacken.
-Några invändningar? -Marina kom först.
Säger du att Marina är mördaren?
Jag menar att bara Marina skulle kunna hitta mördaren.
Så jag följde efter henne.
Men hjälpte henne inte när hon attackerades i bilen?
För jag hade tappat dem ur sikte.
Det var mörkt, dimmigt och jag såg dem inte
förrän jag hörde skriken från stugan.
Erkänn, Castaño.
Varför gjorde du det? Erkänn.
Varför attackerade du kvinnorna?
Om ni hade haft sex med nån av dem,
skulle ni förstå varför jag aldrig skulle bära hand på dem.
-Du är en föraktlig man. -Arturo, lugn.
Jag pratar bara om sex, det är allt.
Att ge och ta emot njutning.
Men, när hade ni sex med er fru senast?
Förolämpar du mig igen ser jag till att du ruttnar i fängelset,
oavsett om du är skyldig eller inte.
Ta honom till cellen.
Herrn.
Vi är klara för idag.
Om ni tillåter mig...
Detektiv.
Jag är inte franska liljan-mördaren.
Håll ett öga på människorna omkring dig.
NÄKTERGALENS BROTT
Får jag komma in?
Klädde du på dig själv?
Jag kan inte sluta tänka på Castaño. Tänk om han är oskyldig?
Mannen är attraktiv och förförisk, men han är en brottsling.
-Sluta grubbla på det. -Nej. Tänk efter.
Han är den perfekta syndabocken.
Castaño var klient på bordellen och polis.
Och hans sexuella preferenser kan få dig att tro att...
Han är mördaren.
Men det är han inte.
Tänk efter. Se här.
Castaño ordnar en fest i sitt hus och bjuder in mig som Margó.
Men...
Om jag lever, är det för att i skogen, där han hade planerat att döda mig,
föll min maskering och han insåg att jag inte var Margó.
Om han var mördaren hade han satt på mig masken igen
och fortsatt med sin erotiska fantasi om att jag var Margó.
-Det är ingen dålig teori. -Jag tvivlar inte på det.
Kanske Margó kan berätta nåt om det här.
Kanske.
Vi borde gå och prata med henne.
Och sen borde vi förhöra Castaño.
Får jag komma in?
-Visst. -God morgon.
God morgon.
Varför äta vad som helst till frukost när man kan äta nåt särskilt?
-Sov du gott? -Är det här till mig?
Margó, jag vet att det här är svårt för dig,
men för att hitta mördaren finns det saker vi behöver veta.
-Jag trodde att han greps igår. -Ja, detektiv Castaño är misstänkt.
Men jag är övertygad om att mördaren fortfarande går lös.
Jag behöver lite detaljer. Levde ni under hot?
Fanns det olösta problem som vi borde känna till?
Ja, för att kunna hjälpa dig behöver vi veta om ditt liv.
Jag har aldrig haft personliga relationer med kunder.
Inte heller med de andra flickorna.
Och vem var fru Emilia?
Fru Emilia var ägare till Vattnets hus.
Hon fick oss bort från gatan och uppfostrade oss som sina egna barn.
Och hon gjorde oss till unika älskare.
Var och en hade en specialitet,
att förföra, att älska,
att lura.
Kan du berätta mer om flickorna?
Carmen var den äldsta. Hon var en akrobat och ormmänniska.
Hon gjorde männen galna.
Ángela...
Ángela var underbar.
Och hon var vild i sängen.
Manoli var dominerande.
Och Julia var den exotiska skönheten.
Hon visste hur man driver ett företag.
Det är fru Emilia.
En affärskvinna.
Pengar kom före allt annat. Även före oss.
Du vet att flickorna och fru Emilia är borta...
Och din bror...
Min bror?
Han också.
Héctor, håll motorn igång.
Stanna! Vem där?
Pablo, det är jag!
Du skrämde mig.
Det var du som skrämde mig! Vad gör du här?
Hjälp mig.
-Jag vill träffa Castaño. -Så trevligt.
Du smyger in och tror att du kan klara det.
Du har rätt. Ärmen gick sönder.
Vad?
-Dra. -Vad?
Tror du att jag kan se ut så här?
Allvarligt...
Seriöst, jag...
De har arresterat Castaño. Vi har fel polis.
Vad? Marina...
Marina, alla bevis pekar på honom. Du lät dem ta honom.
Ja. Men jag inser också att det inte stämmer
med detaljerna då jag kidnappades.
Därför måste jag träffa dig. Jag behöver din hjälp.
Om du inte hjälper mig,
-tror jag att du har nåt att dölja. -Det var lågt.
Din bilhistoria var svår att tro och du kom fram sist till stugan.
Okej. Men gör det snabbt.
-Jag lämnar dig inte ensam. -Perfekt, du håller vakt.
-Cellerna är till vänster. -Jag växte upp här.
Du har tio minuter på dig.
-Det är allt jag behöver. -Jag vaktar om nån kommer.
Ser du vilken bra idé det var?
Inser du att jag riskerar mitt jobb för dig igen?
Vad vore livet utan en smula fara?
Du är så dramatisk.
Sista cellen.
Ni är smart nog att inse att ni har gjort ett misstag.
Det stämmer.
Är ni här för att hjälpa mig?
Ni ska berätta sanningen för mig.
Sätt igång, Castaño.
Om nån kommer måste jag gå.
Och ni har förlorat er enda chans att ta er härifrån.
Ge mig en cigarett.
-Nu? -Ja.
Ett ögonblick.
-Vad? -Dina cigaretter.
-Mina cigaretter? -Ge mig dina cigaretter!
-Mina cigaretter? -Du röker inte ens.
-Varför? -Ge mig bara en! Det är viktigt!
Sänk rösten är du snäll!
Castaño vill ha en cigarett.
Castaño?
En cigarett till Castaño.
-Kom igen! -Okej.
-Här. -Tack.
Bäst att han njuter av den. Varsågod.
Tack.
Hur gammal är den här?
Castaño, för att få er härifrån måste ni berätta allt för mig.
Jag slutför er utredning.
Talat som en sann Quiroga.
Jag jobbade inte med er far, men jag jobbade med er farfar.
Han var min mentor på akademin.
Min farfar?
Han var som en far för mig.
Men sen blev det komplicerat.
Vad menar ni?
Kommer ni få ut mig härifrån?
Ärligt talat vet jag inte hur.
Var är Margó?
Hon är med mig. Oroa er inte, hon är inte i fara.
Margó är alltid i fara, och är hon är med er så är ni båda det.
Berätta då för mig hur vi går vidare i utredningen.
Ingen visste den sanna identiteten på nån flicka i Vattnets hus.
Jag utredde henne.
-Vem talar ni om? -Manoli.
Hennes familj bor i Meira.
Tänk inte ens på att åka dit ensam. Det är farligt.
Hennes syster är den enda som kan hjälpa oss nu.
Marina!
Ingen är den de verkar på den här stationen.
Var mycket vaksam på vad som händer omkring er.
Marina.
Vi måste gå.
Ingen.
Nu går vi, skynda på.
-Vad sa han? -Ingen är den han verkar vara.
-Vilken uppenbarelse. -Vilka detaljer har du?
Det är Arturo! Kom. Det är Arturo.
-Det är inte dem. -Och var är de?
Gå in där. Kom igen.
-Det där är ett skåp! -Vi har inget val!
Kommissarien, de säger att han pratade med nån.
Varför informerades inte jag?
Beklagar, kommissarien, jag blev precis informerad.
Nu går vi.
Kom!
Tack.
Är allt bra?
-Vi ska till Meira. -Vad?
Säg att du inte tog Margós kläder till kemtvätten.
Allvarligt. Jag tror att min bror kanske skyddar nån.
Det är en mycket allvarlig anklagelse.
Befordrades han i utbyte mot sin tystnad?
Ni och er bror kommer från en rad poliskommissarier.
-Det är inget konstigt med Arturo. -Vi kan inte förblindas av det här.
Och varför tänker ni på det här nu?
Vi måste vara uppmärksamma på allt omkring oss. Som Castaño sa.
Jag vet att han menade nåt specifikt. Det där "allt" kan vara vem som helst.
-Man kan tro att vi planerat det här. -Ja.
Även skorna är min storlek.
Ja, de är lite gamla.
Ja, och inte särskilt bekväma heller.
Där måste det vara.
Kom ihåg att Manoli var en barndomsvän, och du är min farbror.
Hej. Vi söker Manolis syster.
Paco!
Hej.
Vad gör ni här?
Jag heter Paquita och det här är min farbror Bartolo.
Vi bodde i Meira förr,
och jag var vän med Manoli som barn.
Jag minns inte dig från trakten.
Och inte honom heller.
Vi kanske kan återkomma en annan...
Vi vill hitta personen som är ansvarig för Manolis död.
Och vi behöver ert samarbete.
Ni hittar inget samarbete här.
Jag vet att ert förhållande var komplicerat, men mordet på...
-Vem tror du att du är? -Ni förstår...
Manoli fick vad hon förtjänade.
Hon smutsade ner familjens namn när hon arbetade på de rikas bordell.
-Nej... -Döda den.
Vad?
Du hörde mig! Bryt nacken av den.
Jag kan inte, fröken! Jag kan inte.
Vem som helst härifrån skulle ha bitit huvudet av hönan.
Vem fan är du? Och varför är ni här?
Ärligt talat, vi vill bara hitta Manolis mördare. Det är sant.
Försvinn härifrån. Ut!
-Försvinn! -Ja. Nu går vi.
Vi blev nästan dödade.
Vi kan inte vara på farliga platser.
Vi kan inte resa runt i världen som erövrare.
Vi pratar om en mördare,
-allt runt honom är farligt! -Följ mig. Den här vägen.
-Vad? -Jag vet inte.
Jag väntar här.
Ta det här.
Jag heter Rai, Manolis syster.
Jag fick det här brevet innan hon dog.
Bara jag hade kontakt med henne. Du har träffat min far.
Jag vill att rättvisa skipas.
"Kära, Rai, jag kommer för att ta dig därifrån.
Jag vet identiteten på en stor kund,
och med tystnadspengar från honom
kan vi starta ett nytt liv ihop."
Hon förtjänade inte att dö så här.
Tack, Rai.
-Akta huvudet. -Kom.
Utpressning! Han dödade henne för att ha utpressat honom.
Jag tror att vi har nåt annat.
En ny ledtråd.
MANOLI CORTAI TOLEDOGATAN 75
Du var en fantastisk polis i ett tidigare liv.
-Synd att jag inte minns det. -Kom, vi har ingen tid att förlora.
Var försiktig, nån kan vara här.
Vi säger bara att vi tog fel hus.
-Titta. -Manoli bodde här med nån annan.
Om vi bara kunde hitta ett foto...
"Hon grät i min famn klädd i svart.
Man kunde höra hennes hjärta slå.
Hennes kastanjelockar täckte hennes hals.
Hon darrade av rädsla och kärlek."
Herregud.
Héctor. Kom, titta på det här.
Mon Dieu!
Vilken röra.
Se på det här, fröken. Titta.
Ser ut som ett fotspår. Nån trampade i det färska blodet.
Vänta.
Ser du hur det ser ut?
-Ser ut som en kvinnlig sko. -Sätt foten på det.
Margó!
Margó var här den dagen Manoli blev dödad!
Hon ljög för oss!
Mon Dieu.
-Markisinnan! -Vi är i trubbel.
Vi får se. God afton.
Hej!
Välkommen!
Det är så trevligt att se er.
Välkommen. Hej!
Hej, god kväll.
-Hej! -Markisinnan, gratulerar.
Mor.
-Marina Quiroga... -Marina, hur...
Du ser så annorlunda ut.
Ja, hon är klädd för föreställningen.
-Föreställningen? -Ja.
Var är Puri?
-Precis, var är Puri? -Var är Puri?
Gillar du att uppträda?
Det passar bra vid den här sortens evenemang.
Om ni ursäktar mig, ska jag hitta min vän.
Marina!
Snälla, Héctor, säg åt henne att byta om.
Självklart.
Vänta. Ni borde byta om.
Vi är på ett uppdrag, inte på operahuset i Wien.
Där är hon.
Hon är med Roberto Louzán López de Zúñiga.
-Puri. Ursäkta mig. -Marina.
Låt mig...
-Varför har du mina kläder på dig? -Hertigen av Sotomayor.
-Fröken Marina. Det var länge sen. -Och ett så kort möte.
-Kan jag tala med dig en minut, Puri? -Men jag njöt av...
Vi kom precis från Toledo-gatan 55.
-Jag tror det är dags... -Ursäkta mig,
jag måste pudra näsan. Ursäkta.
Marina...
Minns du festen här förra året?
-Vi pratar senare, tack. -Marina!
Ursäkta oss.
Förlåt. Ursäkta mig!
Ur vägen! Ursäkta!
-Släpp fram oss. -Ursäkta mig!
Släpp fram mig. Ursäkta.
-Förlåt. -Ursäkta mig!
-Ursäkta! -Förlåt.
Ingen rör sig, det här är polisen!
Tiggaren har en pistol!
Släpp mig!
Vad är det här för föreställning, Marina? Var är Marina?
Släpp henne!
-Vad fantastiskt! -Titta så fint.
Margó, där är Margó!
I köket!
Jag älskar det!
Margó! Gör inget dumt.
Släpp pistolen annars dödar jag.
Okej.
Se.
Där.
Släpp mig så händer henne inget.
Inget kommer att hända dig om du berättar varför du flyr.
Var du inblandad i Manolis död?
Vi försöker bara hjälpa dig.
Vi har bevisat att vi är på din sida.
Varför ljög du för oss? Varför var du där?
Snälla, lita på oss.
Vi är allt du har.
Margó...
Jag dödade mitt livs kärlek.
Manoli och jag älskade varandra.
I hemlighet.
Men Manoli ville vara fri.
Hon sa att i Amerika var allt möjligt.
Jag vet inte vem mannen var som hon försökte utpressa.
Men jag vet att hon fick reda på identiteten på en klient
och att hon bad honom om pengar för sin tystnad.
De arrangerade ett möte klockan 19 hemma hos oss.
Jag fick vänta på en bänk mitt emot
ifall hon gav mig en signal.
För det skulle betyda att nåt var fel
och jag måste gå och hjälpa henne.
Men jag gick inte för att...
Fru Emilia hittade mig när jag packade mina resväskor.
När jag kom hem,
låg hon på golvet,
omgiven av blod.
Jag dödade henne.
Jag lämnade henne ensam.
Det var mitt fel. Jag dödade henne.
Min kärlek...
Det är okej. Inget ska hända dig.
Kanske vore det bäst för henne att hålla sig borta från polisen.
Jag ser till det.
Jag slog mig så hårt att jag ramlade ner för trappan.
Mitt pärlhalsband slets av mig.
Det var grevinnan av Fefiñanes. Skriv ner det, konstapeln.
Jag erkänner mig skyldig till allt. Arrestera mig.
Fröken Quiroga.
Sluta säg så, annars måste jag arrestera dig.
Det är det du ska göra.
Du vet att min fantasi kan vända sig mot mig.
Du kan berätta för de andra att du har hittat den skyldige.
Och få ut polisen från mitt hus.
Jag vill inte störa min mor mer.
Okej.
Så där.
Jag säger åt mina kollegor. Vänta på mig i första bilen.
Pablo!
PRIVATA AFFÄRER AVSNITT 6: DEN SISTA FLICKAN
Undertexter: Ika Forssell
Kreativ ledare: Monika Andersson