UN ASSUMPTE PRIVAT
Què fas?
No! Marina!
Marina, què fas?
Para el cotxe!
Què estàs fent?
-Ets tu. -Què?
Abaixa la pistola. Abaixa-la!
Para el cotxe!
Héctor?
Héctor, ets tu?
Héctor.
-No t'acostis. -Marina.
M'has enganyat tot aquest temps. Ets l'assassí!
Para de cridar!
-No et moguis. -Encara que volgués, no podria.
Senyoreta Marina?
-Héctor! -Mon Dieu. Els deixaré sols.
No, Héctor!
-En Pablo és l'assassí. -Què?
Senyoreta, aconseguirà que la seva mare la tanqui permanentment.
L'hem de tancar a ell. Ens ha enganyat a tots.
La màscara era sota el seu seient.
Tots els policies tenen accés a aquell cotxe. No és meu.
M'he jugat la feina amb les teves aventures.
Soc innocent, per l'amor de Déu!
Senyoreta, vostè va veure una màscara al cotxe
i ell diu que no, perquè no és l'assassí.
La màscara encara deu ser al cotxe.
En aquest cas, el més sensat seria anar al taller.
D'acord, anem.
No pensaran anar-hi ara mateix, no?
Per provar la seva innocència.
Però està convalescent.
Trobar l'assassí és l'única cosa que em tornarà la salut.
Anem.
Vigila la Margó.
Però... jo els acompanyo.
No la podem deixar sola.
Et necessito aquí, al capdavant.
Tornarem aviat.
I ara què?
A veure... Mentre els distrec, acosta't al llibre de registre
per veure qui va agafar el cotxe.
No, gràcies. Tu busca el llibre, que ja saps on és.
Jo, la màscara.
Val més que hi sigui.
No t'enduràs la prova amb això, no?
I tant. L'haurem d'analitzar.
Si hi ha un policia assassí, no la deixaré a comissaria.
Marina, si us plau.
Hi vaig jo primer i et faig el senyal. Eh?
Això és un caos i un desordre absolut, m'entenen?
Necessito que organitzin els arxius per hores, minuts i segons.
Estàvem ocupats amb l'accident de Porriño.
No ens hi hem pogut fins ara.
Senyors, escoltin-me! Els estic parlant.
-Sí. -Per favor.
Vinga, amunt el cotxe! Au!
-Pugeu-lo. -Vinga.
Quina murga que ens espera.
Ho sabia.
Ningú ha examinat el cotxe abans?
Els he d'explicar
que abans de manipular un vehicle s'ha de fer un informe de l'accident?
Però és d'un company...
Sembla mentida que faci 20 anys que són aquí.
No sé si parlo un altre idioma o si en fan cas omís per sistema.
Quina vergonya.
Hem suposat...
Aquí no se suposa res.
Som policies. Treballem amb proves.
Vostè, vagi a buscar un informe i a treballar.
Ara mateix.
Baixin el cotxe. Que baixin el cotxe!
No empitjoris les coses, eh?
-No sé de què parla. -Què hi fas, aquí?
Estàs interessada a pagar la destrossa del cotxe?
-No sé de què em parla. -T'he vist sortir del taller.
Què hi dus, a la bossa?
Es nota que no llegeix revistes de moda.
No és una bossa.
M'ho penses dir?
O vols una denúncia per robatori?
Quin escàndol vas muntar a la festa de la marquesa.
El teu germà estarà molt content.
Ell no és un impediment per mi.
Ni per mi ho és escorcollar-te.
La màscara.
-Aquí no. -No marxaràs amb això.
Doncs haurà de venir amb mi.
Has muntat tu sola tot això?
Sola no, amb l'Héctor.
Veig que tens certa informació delicada.
D'on l'has tret?
I fas servir tots aquests trastos per investigar?
No em respondràs?
Inspector Ramírez, què hi fa, aquí?
Hem trobat la màscara.
Quelle horreur.
Horrorós és que està pintada amb material biològic.
Sang?
-La màscara està pintada amb sang? -Sí.
D'on la devia poder treure, l'assassí?
Segur que a comissaria hi ha el rastre d'algun cas
que ens pot dur a aquest artesà.
Això no és una màscara casolana. Mira els detalls.
És obra d'un artista, d'un expert.
I ara què?
Si l'assassí és un policia,
deu haver treballat amb algun col·laborador nostre.
-L'acompanyo. -No. Trucaré si trobo res.
Busca als arxius del teu pare
artesans o escultors que hagin col·laborat amb nosaltres.
Tenim un problema.
La Margó vol marxar.
Mon Dieu!
Margó!
Compte!
Vaig a buscar l'arma.
Plat!
Està destrossant la vaixella antiga.
Plat!
Mare!
Marina, filla!
Amor meu! Però, filla meva...
Però...
Quan t'has despertat?
Per què no m'has avisat, Héctor?
Déu meu! Hem de dir-l'hi al teu germà.
Estàvem preocupadíssims, amor meu.
Si foto trets és per calmar-me.
Déu meu, quin miracle.
Si us plau, endreça tot això.
Anem a celebrar-ho amb aiguardent d'herbes.
Mare, on has après a disparar així?
Amor, si jo t'expliqués...
Encara hi ha molts secrets a la família.
És vostè.
El comissari, sí.
Gràcies, agent.
Què és tot això?
No hauries de ser aquí.
-Marxo. -M'ho han dit els meus homes.
Per què em segueixen?
Ets l'objectiu d'un assassí en sèrie.
Per això mateix no penso esperar que em passi res.
La policia s'hi juga molt amb aquest cas.
No sabem si el detingut és el culpable.
En dos dies podràs sortir del país.
Del país?
Qui em protegirà fora del país?
Creia que buscaves llibertat.
Per això no crec en les autoritats.
Em vols donar lliçons morals? Tu a mi?
Què vols?
Una nova identitat.
I diners.
Vint mil pessetes, per avançat.
Ets tu qui m'està proposant el pacte. Jo marxava ja.
No trobo la Margó enlloc.
Què fem?
-Bon dia, senyor. -Bon dia.
Margó?
Sento els problemes que estic causant.
És perillós que surtis sola. Intentaves marxar?
Ja està tot clar.
L'he trobat i l'he informat que en un parell de dies podrà marxar.
A on?
Ningú pot saber on para la Margó, si volem que estigui segura.
-Però... -Però res!
Si et preocupa la seva seguretat, accepta el seu anonimat.
L'acompanyo a la seva habitació.
Gràcies.
Com estàs? Et veig millor.
Fill, ja ets aquí.
Mare.
Arribes aviat.
Veus com s'ha recuperat en dos dies?
-És una campiona. -Sí, fa bona cara.
És per vostè.
-Ara vinc. -D'acord, amor meu.
Prenem un cafè?
-Sí. -Marina, soc en Ramírez.
Tinc la informació que buscàvem.
Què has trobat?
No et creuràs qui gestionava aquest tipus de proves.
Qui?
-L'Eloy Quiroga. -L'avi?
Però no tinc accés als arxius que va signar.
Alguna cosa hi hem de poder fer.
L'avi no treballava...
sol.
Ramírez, necessito que m'ajudis amb una cosa.
-Només et puc concedir uns minuts. -N'hi haurà prou.
Avisaré l'inspector Zarco. Jo he de marxar.
Gràcies.
L'audaç senyoreta Quiroga.
Vinc a parlar del meu avi.
Deies que eres el seu preferit.
Ho hauràs de demostrar.
Què vol saber?
Qui seria prou boig per fer una màscara i pintar-la amb sang real?
Ha trobat la màscara de l'assassí.
No he dit això.
Si hem de treballar junts, haurem de confiar l'un en l'altre.
Has trobat la màscara de l'assassí?
Que no ens sentin.
-Sé qui la pot haver fet. -Qui?
Només hi ha un artesà que fa servir aquesta tècnica.
Però, per ajudar-la,
necessito una cosa a canvi.
La meva llibertat.
M'ajudaràs?
Aquesta persona no et rebrà si no és amb mi.
-Ja. -És un testimoni protegit.
Només confia en mi. La seva vida en depèn.
Com ho he de fer això, si estàs tancat?
Algú s'ha de fer passar per mi.
Sortir i entrar, unes hores. Però necessitem algú.
Ja ho tinc.
Tinc algú que s'hi pot quedar.
No, no i no. I mil vegades no.
Et dic que va ser ell qui va agafar el cotxe abans que jo.
Va ser ell i no jo qui va deixar la màscara sota el seient.
D'acord, no vas ser tu. Però en Castaño potser tampoc.
-No tenim més opció. -Em sembla que...
És una bogeria. Això em sembla.
Marina, escolta'm. Ens està enganyant a tots.
I estic segur que ha dit això per escapar o atacar-te.
Però no soc el tipus de dona que l'interessa.
A més, seran només unes hores.
Héctor, convenç-lo tu.
Bé, si...
Si és l'única manera d'acostar-nos a l'artesà...
Haurem de prendre el risc, no?
Ho veus?
"Risc." Tu ho has dit. "Risc."
Pablo, com seria la vida sense una mica de risc?
I més la teva, que ets policia.
Ja us ho he explicat:
l'assassí es va quedar immòbil quan em va veure,
i en Castaño ja ho sabia.
No, no i no.
Jo, ANDRÉS CASTAÑO PEÑA,
soc CULPABLE de...
Pablo Zarco, inspector Andrés Castaño
No marxarà com si res.
-No? -No.
Primer ha de signar aquest document
reconeixent que és l'assassí.
Com?
Serà el seu bitllet per sortir d'aquí.
"Jo, Andrés Castaño… Culpable…"
No és el que vam dir.
Si fem això, no és perquè ens refiem de vostè,
sinó de la intuició de la senyoreta Marina.
-No ho penso signar, això. -I tant que sí.
Si me la jugo quedant-me,
m'ha de garantir que tornarà.
Prou explicacions he donat ja per la màscara.
Quan torni, cremarem el document.
Tenim un tracte o no?
Signaré.
Ets molt valent.
No deixaré que et passi res dolent.
T'hauria de protegir jo a tu.
N'hi ha per gaire, o...?
Tornarem aviat.
On viu aquest home?
A les illes Cies.
A les illes Cies?
Cap vaixell ens hi portarà ara.
Ja comencem amb els tripijocs, inspector?
Tranquil.
Jo també m'hi jugo molt, amb això.
Confieu en mi.
Sé com arribar-hi.
Amb una llanxa motora ultraràpida?
Deixi que sigui jo qui pugi a aquest avió.
Héctor...
Sé que em vols protegir,
però això és el somni de la meva vida.
Ja ho saps.
Però si li passa res, mai m'ho perdonaré.
Marina!
Ja vinc!
Deixa'm acabar la investigació.
Confia en mi.
Vinga.
No hi ha llibertat més gran, oi?
-Tranquil·la, ja està. -És l'emoció.
D'estar amb mi?
No. De saber que trobarem l'assassí.
Ja.
No soc d'aquestes a les que poses nervioses.
No?
No ha tingut gràcia!
Doncs el teu aspecte ha millorat bastant.
M'he despentinat de formes més excitants.
Ja.
Aquí la tenim.
Per allà.
Impressionant.
Què hi tens, aquí?
La màscara.
Si no, com vols dir-li a l'artesà el que busquem?
Dona previsora.
No em dones més detalls?
Es diu Abdul Alhzared.
És un testimoni protegit, com et vaig dir.
Té una cicatriu que li recorre la cara
perquè va ser empresonat i torturat a la guerra del Rif.
Vas estar a la guerra?
Hi ha moltes coses que no sap de mi, senyoreta Quiroga.
Marina?
Marina, ets tu?
Héctor?
Per què l'he deixat marxar?
Com?
Ha anat amb l'inspector Castaño a buscar el creador de la màscara.
Creia que havíeu descartat que fos ell.
Vostè no hauria de ser aquí.
La Marina no és de la Casa de l'aigua.
No és com nosaltres.
Però té tota la informació sobre el cas.
Si jo fos l'assassí...
ho tindria molt clar.
És allà.
Abdul!
Vaja.
Abdul!
Doncs…
sembla que no hi és.
Fascinant.
I què fem, ara?
Improvisar.
El seu pare va ensenyar-li a fer fogueres?
No em digui que vol dormir aquí.
Mantingues el foc viu. Ara torno.
Trigarà molt?
I què soparem?
Iguana a la planxa?
Sorprengui'm. Què hi ha per sopar?
Auxili!
Castaño, ajuda'm! Auxili!
Auxili!
A qui se li acut deixar sola la màscara de l'assassí?
La prova, sempre amb tu.
Amics?
No m'ha fet gràcia.
Marina.
No t'enfadis, dona.
Marina.
Tranquil·la.
Abdul!
Abdul Alhzared! Soc l'Andrés Castaño!
Castaño, amic!
Aguanta aquí. Aguanta.
Andrés?
Salam alaikum!
Alaikum salam.
Qui és ella?
És la Marina Quiroga.
La neta del senyor Eloy.
Senyor Alhzared, ens cal informació d'aquesta màscara.
Alastor.
Com?
Ha de dir-nos qui l'hi va encarregar.
És perillós. Ha estat assassinant dones.
Sento no poder ajudar-la.
Crec que no m'escolta. Aquest home és un assassí.
És vostè qui no m'escolta.
Abdul, necessitem pistes per poder continuar investigant.
No volem posar-te en perill.
Estic detingut com a culpable dels assassinats.
He pogut sortir gràcies a la senyoreta Quiroga,
per demostrar la meva innocència.
Crec que conservo alguna cosa d'aquest encàrrec en especial.
El diccionari infernal, de Jacques Collin de Plancy.
"Alastor."
L'assassí devia arrancar la pàgina.
On sigui aquest llibre, estarà incomplet.
Gràcies, amic meu.
Que Déu et beneeixi.
Que tingueu sort.
Ve una tempesta.
No hauríem de tornar fins que passi la tempesta?
M'hauria de preocupar?
Què passa?
Castaño, què passa?
Tranquil·la, per favor.
Foc! Ens morirem!
-Foc! -Tranquil·la!
Ens morirem!
Posa't alguna cosa a la boca!
Tapa't la boca!
-Què fas? -Has saltat mai en paracaigudes?
Què? No!
Agafa el teu.
Aquí no hi ha res!
Què fem, Castaño?
Què fem?
T'agafaràs a mi.
Saltarem junts.
Què?
No miris!
Mira'm a mi!
No em deixis anar!
-La sivella! -Què?
La sivella!
Ara estiraré la sivella!
Agafa't fort!
No em deixis anar!
-Estàs bé? -Sí.
La Verge!
No, no, no!
Ho hem aconseguit!
Castaño!
Castaño.
Castaño!
Andrés!
Mai m'havies dit Andrés.
M'he pensat que eres mort.
Amics?
Amics.
-Héctor! -Marina!
Com està?
Estic bé.
Què ha passat?
Hem trobat l'artesà. Ens ha donat això.
El seu pare tenia un llibre així.
Ho veu?
L'ornamentació és absolutament igual.
El seu pare utilitzava aquest llibre per il·lustrar alguns dels seus casos.
Mai li va parlar d'això?
No.
On és el llibre?
A veure...
Ha de ser...
Aquí el tenim.
La Sonia.
La van assassinar fa més de 30 anys al bordell.
No m'imaginava que hagués estat ell.
UN ASSUMPTE PRIVAT CAPÍTOL 7: EL DIMONI DE LA VENJANÇA
Subtítols: Adrián Medina Reigada
Supervisor creatiu:Roger Peña