ПРИВАТНА СПРАВА
Що ти робиш?
Ні! Марино!
Марино, що ти робиш?
Зупини машину!
Що ти робиш?
- Це ти. - Що?
Опусти пістолет. Опусти його!
Зупини машину!
Гекторе?
Гекторе, це ти?
Гекторе.
- Не підходь! - Марино.
Ти обманював мене весь цей час. Ти вбивця!
Годі кричати!
- Навіть не думай пручатися. - Я б і не зміг.
Міс Марино?
- Гекторе! - О боже. Я залишу вас самих.
Ні, Гекторе!
- Пабло – це вбивця. - Що?
Міс, ваша матір вас замкне вдома на все життя.
Це Пабло треба замкнути. Він усіх нас дурив.
Під його сидінням лежала маска вбивці.
Усі поліцейські мають доступ до того авто. Воно не моє.
Я ризикую роботою через тебе.
Я невинуватий, заради бога!
Міс, ви бачили маску в машині,
а він каже «ні», бо він – не вбивця.
Мабуть, та маска досі в машині.
У такому разі найрозумніше буде піти в гараж.
Гаразд, ходімо.
Ви ж не думаєте йти туди зараз?
Нам треба довести його невинність.
Але ви ще не одужали.
Якщо я спіймаю вбивцю, це поверне мені здоров'я.
Ходімо.
Пильнуй за Марго.
Але… Я йду з вами.
Ні, її не можна залишати.
Я залишаю тебе на вахті.
Ми скоро повернемося.
Що тепер?
Що ж… Поки я їх відволікатиму, ти перевіриш журнал,
щоб узнати, хто брав авто переді мною.
Ні, дякую. Про журнал потурбуєшся ти.
Я розшукаю маску.
Надіюся, вона в тому авто.
Ти не збиратимеш туди докази, правда?
Звісно, так. Маску треба дослідити.
А оскільки вбивця – поліцейський, її не можна лишати тут.
Марино, будь ласка.
Я піду першим і посигналю тобі. Добре?
Тут панує хаос і безлад, зрозуміли мене?
Ви маєте організувати файли за годинами, хвилинами й навіть секундами.
Ми були завантажені інцидентом у Порріньйо.
Досі нам бракувало часу на це.
Джентльмени, слухайте мене! Я до вас звертаюся.
- Так. - Будь ласка.
Ну ж бо, піднімай машину!
- Піднімай. - Уперед.
Це буде великий клопіт.
АНДРЕ КАСТАНЬЙО ПАБЛО ЗАРКО
Так і знав.
Ніхто не подумав спершу оглянути машину?
Я що, маю вам пояснювати,
що, перш ніж працювати з авто, треба підготувати звіт про ДТП?
Але воно належить колезі.
Не можу повірити, що ви працюєте тут 20 років.
Ви не розумієте мову, якою я говорю,
чи вам просто начхати? Ганьба вам.
Ми припускали…
Ми тут не робимо припущень.
Ми поліція. Ми працюємо з доказами.
Візьми форму й берися за звіт.
Так, сер.
Опустити машину. Я сказав – опустити!
Не треба все погіршувати.
- Ви про що? - Що ти тут робиш?
Хочеш заплатити за розбиту машину?
- Про що ви говорите? - Я бачив, як ти виходила.
Що в твоїй сумці?
Ви явно не читаєте модні журнали.
Це не сумка.
Ти будеш відповідати?
Чи хочеш бути арештованою за крадіжку?
Ти зчинила неабияку бучу на вечірці маркізи.
Твій брат буде дуже радий.
Він не перешкоджає мені.
Як і мені — обшукати тебе.
Маска.
- Не тут. - Ти не можеш піти з цим.
Вам доведеться йти зі мною.
Ти зібрала це все сама?
Не сама, із Гектором.
Бачу, що ти володієш компрометуючою інформацією.
Де ти її дістала?
Ти використовуєш цей мотлох у своїх розслідуваннях?
Ти будеш відповідати?
Детективе Рамірез, що ви тут робите?
Ми знайшли маску.
Як жахливо.
Маску пофарбували біологічним матеріалом.
Кров'ю?
- Маску пофарбовано кров'ю? - Так.
Де вбивця міг дістати це?
Думаю, у відділку є інша справа,
що приведе нас до цього майстра.
Це не саморобна маска. Гляньте на майстерність.
Це робота митця, експерта.
Що тепер?
Ну, якщо вбивця – поліцейський,
він міг працювати з одним із наших колег.
- Я з вами. - Ні. Я подзвоню.
Пошукай в архівах свого батька
і зверни увагу на майстрів, що працювали з нами.
У нас проблема.
Марго хоче піти.
О боже!
Марго!
Обережно!
Я візьму пістолет.
Тарілку!
Вона знищує фаянс.
Тарілку!
Мамо!
Марино, люба!
Серденько! Але, дитинко…
Але…
Коли ти прокинулася?
Чому ти мені не сказав, Гекторе?
Треба одразу сказати твоєму брату.
Ми так хвилювалися, моя люба.
Я стріляла, щоб заспокоїтися.
Боже, яке диво.
Будь ласка, розберися з цим безладом.
Ми відсвяткуємо з трав'яним бренді!
Де ти навчилася так стріляти?
Дорогенька, якби я розповіла…
У цій сім'ї досі багато таємниць…
Це ти.
Інспектор, так.
Дякую, офіцере.
Що відбувається?
Ти не повинна тут бути.
- Я їду геть. - Мені так і доповіли.
Чому за мною стежать?
Ти мішень убивці.
Я не буду чекати, поки зі мною щось станеться.
Для поліції багато на кону в цій справі.
Ми не впевнені, чи затриманий справді винен.
Через два дні ти зможеш виїхати з країни.
З країни?
Хто мене захищатиме за кордоном?
Я думав, що ти хочеш свободи.
Я не довіряю органам влади.
Ти повчаєш мене про мораль?
Чого ти хочеш?
Документи на нове ім'я.
І гроші.
Двадцять тисяч песет заздалегідь.
Це ти хочеш домовитися. Я б уже втекла.
Я ніде не можу знайти Марго.
Що нам робити?
- Доброго ранку, сер. - Доброго ранку.
Марго?
Вибачте за проблеми, які я вам спричинила.
Тобі небезпечно бути наодинці. Ти їдеш?
Тепер усе зрозуміло.
Я зустрів її і сказав, що вона може поїхати за кілька днів.
Куди?
Ніхто не повинен знати, де Марго, щоб вона могла бути в безпеці.
- Але... - Але нічого!
Якщо турбуєшся про її безпеку, не розкривай її анонімність.
Я покажу вам кімнату.
Дякую.
То як у тебе справи? Виглядаєш краще.
Сину, ти тут.
Мамо.
Ти рано повернувся.
Бачив, що твоя сестра одужала?
- Вона боєць. - Виглядає чудово.
Міс, до вас.
- Я зараз буду. - Добре, золотко.
Кави?
- Алло. - Марино, це Рамірез.
Я маю інформацію, яка нам потрібна.
Що ви знайшли?
Ти не повіриш, хто відповідав за цей тип доказів.
Хто?
- Містер Елой Кіроґа. - Мій дідусь?
Але я не маю доступу до файлів, які він підписував.
У нас має бути якийсь вихід.
Мій дідусь не працював…
самостійно.
Рамірезе, мені потрібна ваша допомога.
- Я можу надати лише кілька хвилин. - Більше й не треба.
Я покличу детектива Зарко. Мені треба йти.
Дякую.
Безстрашна міс Кіроґа.
Поговорімо про мого діда.
Ти був його улюбленим студентом.
Тобі треба довести це.
Що ти хочеш знати?
Який божевільний може зробити маску і пофарбувати її справжньою кров'ю?
Ти знайшла маску вбивці.
Я такого не казала.
Якщо ми працюватимемо разом, нам краще довіряти одне одному.
Ти знайшла маску вбивці?
Нас можуть почути.
- Я знаю, хто міг її зробити. - Хто?
Існує лише один майстер, який використовує цю техніку.
Але щоб допомогти тобі,
мені знадобиться дещо взамін.
Моя свобода.
Ти допоможеш мені?
Ця людина не зустрінеться з тобою без мене.
Він свідок під захистом
і довіряє лише мені. Від цього залежить його життя.
Як я можу зробити це, якщо ти в тюрмі?
Треба, щоб хтось прикинувся мною.
Туди й назад, на кілька годин. Але треба знайти когось.
Я придумала.
Я знаю когось, хто може замінити тебе.
Ні, ні і ні. Тисячу разів ні.
Я кажу тобі, це він брав машину переді мною.
Це він, а не я залишив маску під сидінням.
Так, це був не ти, але ми не знаємо, чи це був Кастаньйо.
- У нас немає вибору. - Ну, мені здається…
Що це божевілля. Ось що мені здається.
Марино, послухай. Він дурить нас усіх.
Я впевнений, що він сказав це, щоб утекти й навіть напасти на тебе.
Але я не з тих жінок, які йому цікаві.
Крім того, це лише на кілька годин.
Гекторе, скажи йому.
Ну, якщо...
Якщо це єдиний спосіб підібратися до цього майстра...
Нам треба ризикнути.
Бачиш?
«Ризик». Ти щойно це сказала.
Пабло, яке може бути життя без ризику?
Крім того, якщо ти в поліції.
Я вже пояснила тобі.
Вбивця завмер, коли побачив моє обличчя в лісі,
а Кастаньйо це вже знав.
Ні, ні і ні.
Я, АНДРЕ КАСТАНЬЙО ПЕНЬЯ,
ВИНУВАТИЙ У...
Пабло Зарко, детектив Андре Кастаньйо
Ти не можеш просто піти.
- Я не можу? - Ні.
Спершу ти мусиш підписати це зізнання,
що ти вбивця жертв із ліліями.
Що?
Це буде твоїм квитком на свободу.
Я, Андре Кастаньйо… Винуватий…
Ми цього не обговорювали.
Якщо ми зробимо це, то не тому, що довіряємо тобі,
а тому, що довіряємо інтуїції міс Марини.
- Я не підпишу цього. - Звичайно, підпишеш.
Якщо я залишаюся тут,
ти маєш гарантувати повернення.
Я вже дав достатньо пояснень через ту маску.
Після твого повернення ми спалимо зізнання.
Ми домовилися чи ні?
Я підпишу.
Ти сміливий, Пабло.
З тобою не станеться нічого поганого.
Це я повинен тебе захищати.
Як довго це займе?
Ми скоро повернемося.
Де живе цей чоловік?
На островах Сієс.
Острови Сієс?
Туди зараз не ходять човни.
Ви знову граєтеся в ігри, детективе?
Спокійно.
Я теж дуже ризикую з усім цим.
Довіртесь мені.
Я знаю, як туди дістатися.
На чому? Якомусь супершвидкісному катері?
Дозвольте мені сісти на літак замість вас.
Гекторе...
Ти хочеш мене захистити,
але я мріяла про це все своє життя.
Ти це знаєш.
Але якщо з вами щось станеться, я ніколи собі не пробачу.
Марино!
Я йду!
Дозволь мені завершити розслідування.
Довірся мені.
Ну ж бо, уперед.
Це найбільше відчуття свободи.
- Спокійно, найгірше позаду. - Я в захваті.
Бо ти зі мною?
Ні. Через те, що ми знайдемо вбивцю.
Звичайно.
Я не з тих дівчат, яких ти так легко можеш хвилювати.
Справді?
Це було не смішно!
Що ж, твій вигляд став значно кращим.
Мені траплялися кращі нагоди скуйовдити волосся.
Звісно.
Ось і острови.
Туди.
Вражаюче.
Що ти там тримаєш?
Маску.
Як ще ми покажемо майстру, що шукаємо?
Завбачлива жінка.
Розкажи про нього?
Його звати Абдул Альзаред.
Він свідок під захистом, як я казав.
Крізь його обличчя проходить шрам,
бо він був у полоні та катований під час війни.
А ти брав участь у війні?
Ти ще багато про мене не знаєш.
Марино?
Марино, це ти?
Гекторе?
Мені не слід було її відпускати.
Що?
Вони з детективом Кастаньйо вирушили на пошуки творця маски.
Я думала, що Кастаньйо більше не під підозрою.
Ви не повинні тут бути.
Марина не з Дому Води.
Вона не одна з нас.
Але в неї є вся інформація про справу.
Якби я був убивцею...
то знав би, що робити.
Он.
Абдуле!
Чудово.
Абдуле!
Ну...
Його тут немає.
Неймовірно.
То що нам робити?
Імпровізувати.
Батько вчив тебе, як розводити багаття?
Ти пропонуєш ночувати тут?
Підтримуй вогонь, я скоро буду.
Ти надовго?
Що на вечерю?
Ігуана на грилі?
Ну ж бо, здивуй мене. Що на вечерю?
Рятуйте!
Кастаньйо, допоможи!
Допоможіть!
Як ти могла залишити маску вбивці без нагляду?
Завжди тримай докази під рукою.
Друзі?
Це було геть не смішно.
Марино.
Не сердься.
Марино.
Тихенько.
Абдуле!
Абдуле Альзареде! Це Кастаньйо!
Кастаньйо. Друг.
Чекай тут.
Андре?
Мир тобі.
Тобі теж.
Хто це?
Це Марина Кіроґа.
Онука дона Елоя.
Містере Альзаред, нам потрібна інформація про цю маску.
Аластор.
Що?
Нам треба знати, хто її замовив.
Цей чоловік небезпечний. Він убив жінок...
Вибачте, не можу допомогти.
Ви не слухаєте. Цей чоловік – убивця.
Це ви не слухаєте.
Абдуле, нам потрібні якісь зачіпки, щоб продовжити слідство.
Ми не хочемо тебе скомпрометувати.
Я під арештом як підозрюваний у цих вбивствах.
І я зміг вибратися завдяки міс Кірозі,
щоб довести свою невинуватість.
Здається, я залишив щось із того замовлення.
«Пекельний словник», написаний Колленом де Плансі.
«Аластор».
Мабуть, убивця вирвав цю сторінку.
Де б ця книжка не була, їй бракує сторінки.
Дякую, друже.
Благослови вас Бог!
Хай буде з вами удача.
Шторм насувається.
Можливо, варто повернутися, доки він стихне?
Мені варто хвилюватися?
Що відбувається?
Що таке? Що діється?
Заспокойся, будь ласка.
Пожежа! Ми помремо!
- Пожежа! - Спокійно!
Ми помремо!
Прикрий чимось рота! Ну ж бо!
Прикрий рота!
- Що ти робиш? - Ти колись користувалася парашутом?
Що? Ні!
Бери свій.
Тут нічого немає!
Що нам робити, Кастаньйо?
Що нам робити?
Тримайся за мене міцно.
Ми вистрибнемо разом.
Що?
Не дивися!
Дивися на мене!
Не відпускай мене!
- Мотузка! - Що?
Мотузка!
Я потягну за мотузку!
Тримайся міцно!
Не відпускай мене!
- З тобою все гаразд? - Так.
Статуя!
Ні!
Ми вижили!
Кастаньйо!
Кастаньйо.
Кастаньйо!
Андре!
Ти ніколи не називала мене Андре.
Я думала, що ти загинув.
Друзі?
Друзі.
- Гекторе! - Марино!
З вами все гаразд?
Усе нормально.
Що сталося?
Ми знайшли майстра. Він дав нам оце.
У вашого батька була така книжка.
Бачите?
Той самий орнамент.
Ваш батько використовував цю книжку, щоб проілюструвати деякі свої справи.
Він ніколи не казав про це?
Ні.
То де лежить книжка?
Подивимось...
Ось...
Це вона.
Соня.
Її вбили понад 30 років тому в Домі Води.
Але я ніколи не думала, що це він.
ПРИВАТНА СПРАВА СЕРІЯ 7: ДЕМОН ПОМСТИ
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник Юрій Лаховський