EN PRIVATSAG
Hvem taler du om?
Lilje-morderen.
Blomsten er indgraveret.
Hvordan er det muligt?
Han har været aktiv i over 30 år.
Margó, fortæl os alt, du kan huske om sagen.
Hvem var hun?
Sonia Ramos.
Hun arbejdede i Vandets hus.
Jeg var blot et barn dengang.
Vandets hus lå i Ourense, og en lokal mand tilstod mordet.
Han kom på en galeanstalt.
Derefter flyttede vi væk.
Hun blev stukket et brutalt antal gange.
Vi bør se om tegningen matcher min fars bog.
Det kan forbinde den gamle sag med den nye.
Voilà.
Din far arbejdede i Ourense dengang.
Og Ramírez også.
KA Ramírez.
Hvordan kunne du skjule Sonia Ramos-sagen fra os?
Marina?
Hvad ved du om hende?
Hvor kender du det navn fra?
Hvorfor nævnte du det ikke?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Jeg ved, hun var morderens første offer.
Det første for 30 år siden.
Vi fandt et billede af forbrydelsen i min fars bog,
og hun har en fransk lilje på brystet.
-Hvor er du? -Derhjemme.
-Jeg kommer straks. -Nej.
Vi tager til Ourense.
Vent!
Mød mig om 20 minutter ved Santa María-skillevejen.
Kom nu med.
Det er din brors fødselsdag.
Hvis ingen af os er her, vil din bror tro, vi stadig efterforsker.
Men alle svarene er i Ourense.
Hvem ved...
Måske er jeg til større hjælp her.
Taler jeg virkelig med Héctor Hugo?
Og taler jeg med frk. Quiroga?
Fint nok.
Pas på jer selv.
Jeg ringer, når vi finder noget.
Jeg venter.
Selvfølgelig kendte jeg sagen.
Men jeg kendte ikke til den franske lilje.
Hvordan kunne du ikke vide det?
Jeg var ikke en del af efterforskningen.
Din far holdt sagen tophemmelig.
Hvem var den unge mand, der tilstod?
Hvordan ved I alt det her?
Vi er her for at tale om sagen, ikke?
Drengen, der tilstod mordet,
var en ung mand, der arbejdede på stationen.
En alt-mulig-mand. Han kom ind, når der var noget.
Han hed Santiago Melero.
Han ville være politibetjent.
Men han var lidt... langsom.
Din far var meget glad for ham.
Han lærte ham at læse og skrive.
Derfor var sagen særligt vanskelig for ham.
Han blev sendt på psykiatrisk i stedet for fængsel.
Siger du, min far handlede uærligt?
Din far var menneskelig.
Og han ville aldrig have tilladt dig at fortsætte efterforskningen,
da sagen var ømtålelig for ham.
Hvad foreslår du så?
At I bliver her.
-Jeg tager dertil. -Det er vel en ordre?
Korrekt forstået, kriminalassistent.
Forvent ikke, at jeg giver op nu.
Det er op til dig, om vi tager til Ourense,
eller om vi gør det sammen og ikke overser noget.
Hvad siger du så, kriminalassistent?
Hvorfor vendte mine forældre aldrig tilbage?
Jeg var seks år, sidste gang jeg var i Ourense.
Kagebakkerne ser herlige ud.
Virkelig fantastiske, Lourditas.
Perfekt. Lad os se dette bord.
En, to, tre, fire.
Men vi er ikke fire.
Héctor, vi er ikke fire.
Sagen er...
Marina spiser ikke med.
Hvad?
Den unge dame er utilpas.
Hun går glip af sin brors fødselsdag.
Hun har en forfærdelig hovedpine.
-Jeg ser til hende. -Nej!
Det er bedre at lade hende hvile,
så kommer hun måske ned senere og får lidt kage.
Jeg klæder mig om.
Hvorfor skulle du absolut få hovedpine i dag, min pige?
Héctor!
Marina.
Hun er her ikke.
Hvad lavede du der?
Jeg forbereder Marinas alibi.
Jeg må tale med hende.
-Jeg huskede noget. -Gjorde du?
Sonia Ramos havde en søn.
Han var kun tre år gammel, men var vidne til mordet.
Var en mindreårig involveret, må sagen være perfekt arkiveret.
Hvor?
Det er spørgsmålet.
Overlad det til mig.
Forsigtig, du vælter!
Vi ses senere.
Pas på, pige!
ALFONSO QUIROGA KOMMISSÆR
-Jeg vandt! -Du snød!
Okay, frøken.
Hvorfor blev du anholdt denne gang?
MODERS NAVN: SONIA
Hvem er det?
Leg ikke med mine sager.
Hvem var den dreng, far?
Hans forældre er nok døde.
Bliver du aldrig bange?
Aldrig.
Og hvis jeg bliver det, åbner jeg den her skuffe,
og al min frygt forsvinder, når jeg ser jer to.
Se, det er os!
Det er mig, og det er os begge. Se.
Men jeg vil ikke have, der sker dig noget.
Vi dør alle, Marina.
Hvem vil besøge laboratoriet?
Mig!
Vil du ikke derned?
-Jeg vinder igen! -Nej!
Jeg er straks tilbage.
Bliv her.
Marina, hvor skal du hen?
Han bad os lige blive her.
Nå, ja.
Jeg vil ikke vente i en bil.
Ikke vores station.
Vi kan ikke bare gøre, hvad vi vil.
-Jeg kan ikke vente længere. -Nej.
Du vil...
Herovre!
-Goddag. -Goddag.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Hej. Kriminalassistent Pablo Zarco.
Vi leder efter KA Ramírez.
Han skulle tale med kommissæren.
Tak.
Vent venligst der.
Selvfølgelig.
Vent her. Tak.
Se, hvor let det var?
Havde jeg det skilt, ville jeg få resultater.
Ja, det ville du sikkert.
Men hvis Ramírez bad os vente udenfor, ville de nok ikke lukke os ind.
Hvad venter vi så på?
Godt spørgsmål. Marina, nej!
Marina!
Hej.
Tak, fordi du hjælper mig, hr. betjent. Jeg er så nervøs...
God eftermiddag.
De tog min taske i fuldt dagslys!
Jeg får problemer, hvis jeg går imod en overordnets ordrer.
Det var der.
TEKNISK SEKRETÆR
-Hvad? -Min fars kontor.
Nej, lad være...
Marina, overvej det end ikke.
Marina, lad nu være!
Lad nu være!
Vi kan ikke åbne døren.
Vi må ikke være på det kontor. Marina!
Marina, hører du efter?
Hører du efter?
Nej, du gør ikke.
Marina, hvad leder du efter?
Det ved jeg ikke.
Skønt. Hun ved det ikke.
Nogle gange fornemmer man ting...
Ting?
Hvis man er opmærksom,
kan livet give en...
Voilà.
...meget mere end forventet.
Hvad er det?
Mig og min bror.
Se lige det her.
Hvem er den dreng?
Damián Ramos.
VIDNE TIL VOLDELIGT DRAB
Det er Sonia Ramos' søn.
Sig det ikke.
I kunne ikke finde toilettet.
Hvad laver I her?
-Hvad leder I efter? -Dig, kriminalassistent.
Javel. Inde i den æske?
Stop nu det her nonsens og kom ud fra det her kontor.
Kom så.
Vi kan endelig finde morderen.
Og du vil blive straffet.
-Nej. -Jo, du vil.
Mens I var på jeres uautoriseret rundtur på stationen,
overbeviste jeg kommissæren
om at give en kendelse til anstalten.
Fantastisk!
Dog en skam, at vi ikke kan nå frem til den.
Hvad mener du?
Den ligger meget isoleret.
Kun én vej fører til den,
men den er umulig at bruge lige nu.
De nylige storme har fået træer til at vælte.
Siger du, patienterne er isoleret der?
-Tilsyneladende. -Hvad med nødsituationer?
Hvis der sker en,
er der en kvinde med en båd.
Lad os tage derhen.
Nej, glem det.
Det var ikke planen.
At improvisere er en del af en betjents arbejde.
Det har Castaño lært mig.
Jaså? Hvad har han ellers lært dig?
-Jeg bryder mig ikke om det her. -Hvorfor?
Han skjuler informationer.
Ikke alle kan lide at arbejde med dig.
Ja, ja, men først ønskede han ikke, vi tog hertil,
så skulle vi vente udenfor,
og nu vil han ikke med båden.
Hvorfor nævnte han ikke, Sonia Ramos havde en søn?
Okay.
-Måske vidste han det ikke? -Hvordan ikke?
Ramírez var min fars højre hånd på alle sager.
Han må have haft adgang til alt.
Og hvorfor taler han så længe med hende?
Manden er loyal over for din far.
Han ønskede ikke, at folk skulle snage i sagen.
Jeg ved nu ikke.
-Der foregår noget lusket. -Marina, Zarco. Kom så!
Kom så.
Læg mærke til enhver detalje, ligesom Héctor.
BØRNESAGER ARKIVERET
1920 BØRNESAGER
OURENSE BØRNESAGER - FORTROLIGT
Voilà.
Overraskelse!
Arturo.
Tillykke, min elskede!
Tillykke med dagen.
Jeg sværger, jeg havde glemt...
-At i dag var d. 23. november? -Ja.
Det er din fødselsdag. Tiden flyver.
Pust lysene ud, og ønsk dig noget.
Vidunderligt!
Tillykke.
Tillykke, hr.
Lidt mousserende vin vil gøre godt!
Hvor er Marina?
Hun er utilpas, hun har hovedpine.
Hun er ikke kommet sig helt,
og hun overanstrenger sig hele tiden, så det overrasker ikke.
Undskyld, jeg skal på toilettet.
Selvfølgelig.
Sig det ikke til nogen.
Hvor er Marina?
Hun efterforsker stadig sagen, ikke?
Hvis du virkelig vil beskytte hende, så sig, hvor hun er.
-Ude. -Ja, det kan jeg se.
Hvor?
Indser du ikke, hvor stor fare hun er i?
I ved ikke, hvem de mistænkte er.
Kom nu, Héctor!
Jeg beder dig.
Hvor tog hun hen?
Til Ourense for at undersøge en sag fra for 30 år siden,
hvor ofret havde en fransk lilje skåret ind i brystet.
Ourense?
Bare rolig. Hun er med Zarco
og Ramírez.
Med Ramírez?
Sig til min mor, at jeg må undvære festen.
Gør biblioteket klar til, at jeg kan lede søgningen derfra.
Med det samme.
Vi er ankommet.
Det er derovre.
SIL-FLODENS PSYKIATRISKE ANSTALT
Jeg sagde jo, det var en dårlig idé.
Kom så.
Som vi kan se
passer alle symptomerne med teorien, vi præsenterede tidligere.
Derfor må patienten fortsætte med behandlingen, vi havde ordineret.
Ja?
Et par herrer og en dame vil tale med dig.
Undskyld mig.
Kriminalassistent. Længe siden.
Husker jeg rigtigt, var det...
Jeg er her med Alfonso Quirogas datter.
Rart at møde dig.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Santiago Melero var mentalt handikappet.
Det er ikke kun upassende, men også upræcist.
Jeg er interesseret i hans diagnose.
Og hvorfor sagde du "var"?
Er det et nyt polititrick?
At sende en flot sekretær for at afhøre en?
Bare svar på spørgsmålet.
Svaret kommer, frøken.
Santiago Melero led af ekstrem skizoid sindssyge,
solipsistisk adfærd, manglende tegn på følelser,
ingen kognitiv kapacitet,
og han havde tendens til selvskade.
Han mistede endda en af sine fingre.
Er det okay, frøken?
Eller skal jeg bruge andre ord, så du kan forstå mig?
Tvangspræget, ensom, mangel på empati...
I stedet for skizofreni
lyder det som, hvad psykiateren Leo Kanner kaldte autisme. Hørt om det?
Eller skal jeg bruge andre ord, så du kan forstå det?
Kvinder bør ikke læse om ting, de ikke forstår.
Men det bør en mand med et kontor dækket i diplomer?
Det er derovre.
Santiago Melero er derovre.
Død.
Død?
Hvad mener du med, han er død?
Patienten døde for lidt over et år siden.
Men det er ikke muligt.
Det er det desværre.
Jeg var til begravelsen. Jeg var den eneste.
Han havde hverken familie eller venner.
Manden myrder fortsat kvinder...
Du må ikke fortælle om sagen.
Det er vist alt, vi skulle vide.
Tak for gæstfriheden.
-Vi vil ikke bruge mere af din tid. -En fornøjelse.
Vi bør tage hjem.
-Marina, lad os gå. -Hvad?
-Lad os gå. -Allerede? Men...
Kom så.
Vi burde ikke været gået allerede.
Marina, vær bare stædig,
men efterforskningen i Ourense er forbi.
Hvad nu, hvis manden løj?
Hvis nu Melero ikke døde, men undslap?
Stop nu med dine tossede teorier!
Jeg ser Santiago Melero hver dag.
Om natten ser jeg ham gå barfodet.
Gå?
Med andre.
De holder hver et lys.
Ja, ja. Og de føres af en dødelig,
der bærer et kors og en kedel helligt vand.
Kvinden er jo skør.
Hun taler om den hellige gang.
Sig ikke, at du...
Du tror på de...
Kan I ikke dufte voksen i luften?
Byfolk.
I ved intet.
Kan du tage os til kirkegården?
Hvad fanden?
Den på den anden side. Kan du?
Jeg tager ikke herfra, før jeg har set, om han er i live.
Santiago er død.
Han er ikke morderen.
Hvem er så?
Jeg gav ordren for over en time siden!
De kan ikke finde hende i Ourense!
Gennemsøg hele provinsen.
Jeg har en whisky og en kaffe med.
Ved du, hvilket rod I har skabt?
Pak hendes ting, vi tager af sted i aften.
Med det samme. Undskyld mig.
-Rosa. -Hvad er der galt?
Tag hjem, og vent på mig der.
Du skræmmer mig. Hvad foregår der?
Noget uventet, som jeg må tage mig af.
Det bliver en lang aften.
-Men... -Bare rolig, alt er okay.
-Mor, gider du følge hende ud? -Ja.
En bil venter på dig.
Kom nu. Vi går.
Hvad er der sket?
Efterforskningen er blevet kompliceret.
Jeg må sikre, du er i sikkerhed.
Vi skal af sted.
Har du, hvad jeg bad om?
Jeg venter på dig ved bagdøren.
Héctor samler dine ting.
Rosa er i bilen.
Det kan ikke fortsætte sådan her.
Jeg ved, det er en vanskelig tid for dig,
men du må lade dig selv være lykkelig.
Jeg må gå.
Jeg skal noget på stationen. Jeg er snart tilbage.
Det er ikke et godt tidspunkt at gå.
Jeg gør ikke det, mor.
Det lover jeg.
Godt.
Jeg er snart tilbage.
Vi bør dele os.
Er du sikker?
Jeg er sikker på, svaret på alt er i den grav.
"Santiago Melero."
Kom ikke tættere på!
Hvad?
Du har sænket os lige siden, vi tog hertil. Hold dig væk!
Hvad skete der?
-Hvad sker der? -Vi har fundet graven.
Er du okay?
Vi skal nok finde sandheden. Det lover jeg.
Vi er heldige.
De sidste par dages regn har gjort jorden blød.
Det bliver let.
Jeg vidste ikke, at du gravede grave førhen.
Min onkel og tante ejer en bedemandsbutik.
Men jeg foretrak at efterforske døde frem for at begrave dem.
Okay.
Lad os se, hvor mange fingre liget har.
Hvad?
Er det Santiago, vil den ene hånd have fire fingre.
Iskias.
Du bliver nødt til at grave.
Hvad? Er jeg holdets muldyr?
Marina kan gøre alt, hvad en mand kan, ikke sandt?
-Jo. -Godt.
Helt ærligt.
Opfør dig ordentligt. Skam dig.
Kvinder og ligestilling. Kun når det passer jer.
Kom nu, vi kan skiftes.
Lad mig hjælpe, før det øser ned.
Nej.
Kisten. Jeg har nået den.
-Tag det ud. -Hvad?
Tag det ud, hurtigt.
Nej. Jeg tager det ikke ud alene.
Her. Lige her.
Forsigtigt.
Zarco, hvor mange fingre på den hånd?
Fem.
Og den anden hånd?
Fire.
Der er ingen tvivl.
Santiago Melero kan ikke være den nuværende morder.
Et øjeblik.
Hvad er det her?
Hans hals blev skåret over.
Blev han myrdet?
En fransk lilje.
Umuligt.
Tænk dig om, Marina.
Se udover, hvad øjet først ser.
Okay.
Sonia Ramos, kvinden fra Vandets hus,
myrdet for 30 år siden, en lilje blev skåret i hende.
Melero var skyldig i det mord.
Han tilstod mordet.
Men 30 år senere dræber en ny morder
kvinder fra Vandets hus.
Og den første, Santiago, døde for et år siden.
Kvinderne blev dræbt efter ham, hvorfor?
Hvorfor?
Alastor, hævnens dæmon.
Hvem ville ønske at hævne Sonia Ramos' død?
Hvad vigtigere er, hvem ville kunne vente i 30 år
på at udføre hævnen?
Hendes søn!
Sonia Ramos' søn er morderen.
Hvad er der?
Jeg håbede bare, jeg tog fejl.
Genkender du ikke drengen?
Arturo.
Så min mor dig?
Bare rolig, hun er på sit værelse.
Har du hørt noget om Marina?
Af sted!
Hr...
Vær forsigtig.
Marina, sæt farten ned. Du slår os ihjel.
Jeg burde ikke have ladet dig køre.
Stop bilen.
Der er ikke tid.
Dit nye pas og penge ligger i handskerummet.
Er du bange?
Der er intet at bekymre sig over.
Hvor sætter du mig helt præcist af?
Ved grænsen.
SPANSK PAS
Hvad er det her?
Nogen skal jo hjælpe dig ud af landet.
Hvor er mit?
Når tiden er inde.
VIDNE TIL VOLDELIGT DRAB
VOLDELIG DØD MED MARKERING PÅ BRYSTET
VIDNE TIL MORDET PÅ HANS MOR
Margó!
Héctor!
Marina, min skat!
Jeg er herinde!
Mor! Hvor er Margó?
-Hvor er min ven? -Hun gik med din bror.
-Hvad er der? -Hvor tog de hen?
Hvad foregår der?
Hvorfor har du aldrig sagt, min bror var adopteret?
Marina, for Guds skyld. Sig, hvad der foregår.
-Mor... -Sig det.
Arturo...
-Arturo... -Han er morderen.
-Nej! -Mor!
Mor!
Mor, hør på mig.
Kig på mig.
En kvinde er i fare. Vi må hjælpe hende.
Kig på mig!
Mor, min bror, Arturo,
han tager et sted hen på sin fødselsdag.
Hvor tager han hen?
Han tager til San Lourenzo de Carboeiro-klosteret.
Fordi hans mor er begravet der.
En kirke? Hvad laver vi her?
Der er noget, jeg skal.
Det var ikke aftalen.
Kom så.
Vidste du, at de begravede fattige her i kirken?
Giv slip!
Selvfølgelig ikke indenfor, men herude!
I massegrave.
Ligene smidt væk som affald.
Folk som min mor!
Nej...
Asunción er ikke...
Hvem sagde noget om hende?
Sonia Ramos var min mor.
Du og dine venner lod hende dø.
Og nu skal du undskylde til hende.
Sig undskyld til hende!
Sig undskyld!
Undskyld!
Lad mig gå, og jeg siger intet.
-Jeg sværger. -Siger du intet?
-Jeg sværger. -Som da min mor blev dræbt?
Nej.
Ingen af de kællinger, jeg dræbte
skreg blot halvt så meget som min mor gjorde.
Jeg ved det, da jeg var der.
Jeg så alt.
Hvordan kunne I lade ham være alene med hende?
Det passer ikke.
Jeg vidste ingenting.
Du lyver.
Han betalte jer.
Han betalte for at dræbe hende.
Jeg var et barn, og hun var en hjælpeløs kvinde.
Ser du det ikke?
Jeg var også et barn.
Jeg passede på dig!
Du var ligesom resten.
Du gjorde ingenting. Ingenting!
Du efterlod mig alene.
Det er forbi.
Arturo!
Arturo, lad hende gå!
Et skridt til, og jeg dræber hende!
Ingen vil skyde dig! Ingen!
Lad hende gå.
Læg våbnene!
Vær nu sød...
Jeg vil bare tale med dig.
"Beskyt altid de uskyldige," husker du det?
Det lærte far os.
Gid, han havde gjort det.
Hvorfor siger du det?
Gå tilbage!
Du ved intet, Marina.
Du ved intet.
Lad mig hjælpe dig.
Lad Margó gå. Det er ikke for sent.
Ikke for sent?
Det er ikke for sent til retfærdighed.
Det er alt, jeg kan skaffe.
-Gå tilbage! -Arturo!
Gå tilbage!
Marina, du aner ikke,
hvordan det er at være fuldkommen alene i verden.
-Vær nu sød. -Din mor dræbt som en køter.
Hvad ville du have gjort, Marina?
Hvad ville du gøre?
Svar mig! Hvad ville du gøre?
Arturo.
Jeg forstår smerten, du må føle, men det her er ikke...
Du forstår intet.
Alle de kvinder vidste, at han truede hende,
og de lod ham dræbe hende. Far vidste det også.
Nej, det kan ikke være, hvad der skete.
Din far kunne have reddet min mor, men nej.
Du ved, far ikke ville have gjort det.
Hvorfor tror du, han tog mig ind?
Fordi han elskede mig?
Helt ærligt...
Han gjorde det for at lette sin skyld.
Selvfølgelig elskede han dig.
Far elskede dig meget højt.
Og det gør jeg også. Jeg elsker dig så højt.
Jeg ville ikke være den samme uden dig.
Uden dine kram under storme, husker du det?
Og alle de gange, hvor vi legede politi og røvere.
Det her er ikke din fantasiverden.
Det er ikke en leg, men det virkelige liv.
Hør nu på mig.
Du skal være far.
Jeg er nødt til at afslutte det.
Nej!
Marina!
Ramírez! Nej!
Arturo!
-Kom nu, træk vejret! -Lig stille.
Kig på mig!
Det er okay. Du er okay.
Det er okay.
Lig stille. Kig på mig.
Endelig har den store Quiroga løst mysteriet.
Du vrøvler.
Det er sådan, detektivhistorier slutter, ikke?
Nej.
Nej. Skurken må ikke død.
Han skal for retten. Det lærte far os, husker du vel?
Far var ikke, hvem du tror.
Det er okay.
Arturo!
Nej!
Jeg ser, de lukkede dig ud.
Takket være dit fine arbejde.
Jeg håber, alt det her ikke har fået dig til at opgive.
Det her liv er ikke for os, vel, Héctor?
Nej.
Jeg ved, du rørte ved dit øre.
Tekster af: Jonas Winther Christensen
Kreativ supervisor Lotte Udsen