EN PRIVAT AFFÆRE
Hvem snakker du om?
Fleur-de-lis-morderen.
Hun har blomsten innrisset.
Hvordan er det mulig?
Han har vært aktiv i over 30 år.
Margó, du må fortelle alt du husker om saken.
Hvem var hun?
Sonia Ramos.
Hun jobbet med oss på Vannets hus.
Jeg var bare et barn da.
Vannets hus var i Ourense, og en lokal mann tilsto drapet.
Han ble låst inne på en institusjon.
Etter det tok de oss med bort derfra.
De sa at hun ble brutalt knivstukket.
Vi kan sjekke om håndverkerens tegning stemmer med boken til faren min.
Det kan koble den gamle saken til den nye.
Voilà.
Husk at faren din jobbet i Ourense på den tiden.
Ramírez også.
Betjent Ramírez.
Sonia Ramos. Hvordan kunne du skjule saken for oss all denne tiden?
Marina?
Hva vet du om henne?
Hvor fikk du det navnet?
Hvorfor sa du det ikke?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Jeg vet hun var fleur-de-lis-morderens
første offer for 30 år siden.
Vi fant et bilde blant bøkene til faren min,
og hun har fleur-de-lisen på brystet.
-Hvor er du? -Hjemme.
-Jeg kommer straks. -Nei.
Vi skal til Ourense.
Vent!
Møt meg ved Santa María-krysset om 20 minutter.
Blir du ikke med?
Det er din brors bursdag.
Om ingen av oss er her, tror han kanskje vi fortsatt etterforsker.
Men vi finner alle svarene i Ourense.
Hvem vet...
Kanskje jeg er til større hjelp hjemme.
Snakker jeg virkelig med Héctor Hugo?
Snakker jeg med frøken Quiroga?
Greit.
Vær forsiktig.
Jeg ringer når vi finner noe.
Jeg venter.
Selvsagt visste jeg om dødsfallet.
Men ikke at hun hadde fleur-de-lisen på seg.
Hvordan kunne du ikke vite det?
Jeg var ikke en del av etterforskingen.
Faren din ville holde saken topphemmelig.
Hvem var den mannen som meldte seg?
Hvordan vet dere dette?
Vi er her for å snakke om saken.
Gutten som begikk forbrytelsen,
var en ung mann som jobbet for oss på stasjonen.
En altmuligmann. Han kom for å gjøre småjobber av og til.
Han het Santiago Melero.
Han ville bli politi.
Men han var litt treig.
Faren din var glad i ham.
Han lærte ham å lese og skrive.
Det var derfor denne saken var spesielt vanskelig for ham.
Han ble sendt på mentalinstitusjon i stedet for i fengsel.
Sier du at faren min var uærlig?
Faren din var menneskelig.
Han ville aldri ha tillatt deg å fortsette denne etterforskingen,
for den var veldig følsom for ham.
Hva foreslår du, da?
At du blir her.
-Jeg drar -Det er vel en ordre.
Det stemmer, betjent.
Ikke vent at jeg gir opp nå.
Det er opp til deg om vi drar til Ourense selv,
eller så kan alle dra sammen slik at vi ikke overser noe.
Hva blir det til?
Vet ikke hvorfor mor og far aldri dro tilbake.
Jeg var seks sist jeg var i Ourense.
Kakefatene ser deilige ut.
Utrolig, Lourditas.
Perfekt. La oss se på dette bordet.
Én, to, tre, fire.
Men vi er ikke fire.
Héctor, vi er ikke fire.
Saken er at...
...Marina ikke skal spise med dere.
Hva?
Den unge damen er uvel.
Hvordan kan hun gå glipp av sin brors bursdag?
Hun har en stygg hodepine.
-Jeg ser til henne. -Nei!
Det er bedre å la henne hvile.
Kanskje hun kan komme ned senere og spise kake.
Jeg går og gjør meg klar.
Herregud. Hvorfor måtte du få hodepine i dag, jenta mi?
Héctor!
Marina.
Hun er ikke her.
Hva gjør du her?
Jeg forbereder Marinas alibi.
Jeg må snakke med henne.
-Jeg husket noe. -Gjorde du?
Sonia Ramos hadde en sønn.
Han var bare tre år gammel, men han så forbrytelsen.
Om saken involverte en mindreårig, må den være perfekt arkivert.
Hvor?
Det er spørsmålet.
Overlat det til meg.
Vær forsiktig. Du kommer til å falle!
Vi sees senere.
Pass på!
ALFONSO QUIROGA POLITISJEF
-Jeg vant! -Du jukset!
Greit, frøken.
Hvorfor ble du arrestert denne gangen?
MORS NAVN: SONIA
Hvem er det?
Ikke lek med sakene mine.
Hvem var den gutten, far?
Tipper at foreldrene hans døde.
Er du ikke redd for å bli skadd?
Aldri.
Og om jeg blir redd, åpner jeg denne skuffen
og all frykten forsvinner når jeg ser dere to.
Se. Det er oss!
Det er meg, og det er oss begge. Se.
Men jeg vil ikke at noe skal skje med deg.
Alle skal dø, Marina.
Hvem vil gå til laben?
Jeg!
Vil du ikke?
-Jeg kommer til å vinne! -Nei!
Straks tilbake.
Bli her.
Marina, hvor skal du?
Han ba oss bli her.
Ja da.
Jeg kom hit for å sitte i en bil.
Det er ikke vår stasjon.
Vi kan ikke rundt som om vi eier den.
-Jeg kan ikke vente. -Nei. Marina!
Du kommer til...
Her borte!
-Hallo. -Hallo.
Hva kan jeg hjelpe med?
Hallo. Jeg er betjent Pablo Zarco.
Vi leter etter betjent Ramírez.
Han kom nettopp for å treffe politisjefen.
Takk.
Vent der.
Så klart.
Vent her. Takk.
Så du hvor lett det var?
Med det skiltet kunne jeg ha flyttet fjell.
Det kunne du nok.
Men om Ramírez ba oss vente, tror jeg ikke de slipper oss inn.
Hva venter vi på, da?
Bra spørsmål. Marina, nei!
Marina!
Hallo.
Takk for følget, betjent. Jeg er så nervøs...
God ettermiddag.
De tok vesken min midt på dagen!
Jeg får problemer for å ikke adlyde en overordnet.
Det var der.
TEKNISK SEKRETÆR
-Hva? -Kontoret til faren min.
Nei, ikke...
Ikke tenk på det engang.
Vær så snill. La være.
La være!
Vi kan ikke åpne denne døra.
Vi kan ikke være på dette kontoret. Marina!
Marina, hører du på meg?
Hører du på meg?
Nei, hun hører ikke etter.
Hva leter du etter?
Jeg vet ikke enda.
Flott. Hun vet det ikke.
Noen ganger aner man ting...
Ting?
Om du følger med,
kan livet gi deg...
Voilà.
...mye mer enn du forventer.
Hva er det?
Meg og broren min.
Se på dette.
Hvem er den gutten?
Damián Ramos.
VITNE TIL VOLDELIG DRAP
Sønnen til Sonia Ramos.
Ikke si det.
Dere fant ikke toalettet.
Hva gjør dere her?
-Hva ser dere etter? -Deg, betjent.
Ja da. Inni den esken?
Slutt med dette tullet og kom dere ut av kontoret.
Kom igjen.
Vi kan omsider finne morderen.
Og bli straffet, Zarco.
-Nei, vær så snill. -Jo.
Mens dere var på den uautoriserte omvisningen på stasjonen,
overbeviste jeg politisjefen
om å signere en kjennelse for sykehuset.
Flott!
Synd at vi ikke når det for øyeblikket.
Hva mener du?
Det er et ganske isolert sted.
Det er bare én vei dit,
men det er umulig å kjøre der nå.
Stormene i det siste har fått noen trær til å falle.
Så pasientene er isolerte der?
-Det virker sånn. -Hva om det blir krise?
Om det skjer,
er det en kvinne der med båt.
Vi snakker med henne.
Nei, glem det.
Det var ikke planen.
Improvisasjon er en del av en politimanns jobb.
Castaño lærte meg det.
Jaså? Hva mer lærte han deg?
-Jeg liker ikke dette. -Hva er i veien?
Han skjuler informasjon for oss.
Ikke alle liker å jobbe med deg.
Først ville han ikke ha oss i Ourense,
så lot han oss være igjen utenfor,
og nå vil han ikke ha oss her.
Hvorfor sa han ikke at Sonia Ramos hadde en sønn?
Greit.
-Hva om han ikke visste? -Hvordan er det mulig?
Ramírez var min fars høyre hånd i alle saker.
Jeg tror han hadde tilgang til alt.
Og hvorfor snakker han så lenge med henne.
Han er lojal mot faren din.
Han ville ikke at noen andre skulle snoke.
Jeg vet ikke.
-Det er noe muffens her. -Marina, Zarco, kom!
Kom igjen.
Følg med på alle detaljer, slik Héctor ville ha gjort.
BARNESAKER ARKIVERT
1920 BARNESAKER
OURENSE KONFIDENSIELT
Voilà.
Overraskelse!
Herr Arturo.
Gratulerer med dagen!
Gratulerer med dagen.
Jeg hadde glemt at det...
-Glemt at det var 23. november? -Ja.
Det er bursdagen din. Jammen flyr tiden.
Blås ut lysene og ønsk deg noe.
Nydelig.
Gratulerer med dagen!
Gratulerer med dagen.
Musserende vin skaper liv!
Hvor er Marina?
Hun er uvel. Hodepine.
Hun er ikke helt frisk igjen,
og hun overanstrenger seg, så det er ikke rart.
Unnskyld meg. Jeg må på toalettet.
Så klart.
Ikke si det til noen.
Hvor er Marina?
Hun etterforsker fortsatt, ikke sant?
Héctor, om du vil jeg skal beskytte henne, si hvor hun er.
-Hun dro ut. -Ja, jeg ser det.
Hvor dro hun?
Vet du ikke hvilken fare hun er i?
Du vet ikke hvem de mistenkte er.
Kom igjen, Héctor!
Vær så snill, Héctor.
Hvor dro hun?
Til Ourense, for å etterforske en 30 år gammel sak
der offeret hadde en fleur-de-lis skåret inn i brystet.
Ourense?
Slapp av. Hun reiste med betjent Zarco
og Ramírez.
Med Ramírez?
Si til moren min at jeg må dra fra selskapet.
Biblioteket må være klart så jeg kan begynne en leteaksjon.
Med en gang.
Vi er fremme.
Der borte.
PSYKIATRIBOLIGEN VED SIL-ELVEN
Jeg sa at dette ikke var lurt.
Kom.
Som vi ser,
passer alle symptomene med teorien vi presenterte tidligere.
Derfor må pasienten fortsette med behandlingen vi anbefalte.
Ja?
Noen personer vil snakke med deg.
Unnskyld meg.
Betjent. Jeg har ikke sett deg på en stund.
Jeg tror det var...
Jeg er her med Alfonso Quirogas datter.
Hyggelig å møte deg.
Hvordan kan jeg hjelpe?
Santiago Melero var mentalt svak.
Unnskyld meg. Ikke bare er det upassende, men upresist også.
Jeg er interessert i diagnosen.
Og hvorfor sa du "var".
Er dette et nytt triks fra politiet?
Å sende en pen sekretær for å gjøre avhørene?
Kan du bare svare på spørsmålet?
Alt til sin tid, frøken.
Santiago Melero led av schizofreni
med solipsistisk atferd. Han manglet tegn på følelser
og kognitiv kapasitet,
og han pleide å skade seg selv.
Han mistet til og med en av fingrene.
Går det bra, frøken?
Eller skal jeg bruke andre ord, slik at du forstår?
Besettelse, emosjonell ensomhet, ingen empati...
Istedenfor schizofreni eller galskap
høres det ut som det psykiateren Leo Kanner kalte autisme. Hørt om det?
Eller skal jeg bruke andre ord slik at du forstår?
Kvinner burde ikke lese om ting de ikke forstår.
Ja vel, men en mann med et kontor som er fullt av diplomer, burde det.
Det er der borte.
Santiago Melero er der borte.
Død.
Død?
Hva mener du med at han er død?
Pasienten døde for litt over et år siden.
Men det er ikke mulig.
Jeg er redd det er det.
Jeg gikk i begravelsen. Jeg var den eneste som var der.
Han hadde ikke familie eller venner.
Det at han drepte kvinner...
Vi kan ikke dele detaljer om saken.
Greit. Jeg tror det var alt vi trengte å vite.
Tusen takk for godheten.
-Vi skal ikke oppta deg mer. -Det var bare hyggelig.
Vi burde dra hjem.
-Marina, kom. -Hva?
-Kom. -Allerede? Men...
Kom igjen.
Vi burde ikke ha dratt så fort.
Marina, vær så sta som du vil,
men etterforskingen i Ourense er over.
Hva om han løy for oss?
Hva om Melero ikke døde, men rømte?
Marina, gi deg. Ikke begynn med sprø teorier!
Jeg ser Santiago Melero hver dag.
Om kvelden ser jeg at han går barfot.
Går?
Med andre.
Alle bærer et tent lys.
Ja. Og fremst er det en dødelig
med et kors og en gryte vievann.
Vær så snill, kvinnen er gal.
Hun snakker om Santa Compaña.
Ikke si at du...
Du tror på alt det...
Merker du ikke lukten av voks i luften?
Byfolk.
Dere vet ikke noe.
Kan du ta oss med til gravlunden?
Hva i alle dager?
Den på den andre siden. Kan du?
Jeg drar ikke før jeg ser om Santiago Melero fortsatt lever.
Santiago er død.
Han er ikke fleur-de-lis-morderen.
Hvem er det, da?
Jeg ga ordren for over en time siden!
De finner henne ikke i Ourense!
Let i hele provinsen.
Jeg tok med en whisky og en kaffe til deg.
Vet du hvilket rot du har stelt i stand?
Pakk tingene hennes. Vi drar i kveld.
Med en gang. Unnskyld meg.
-Rosa. -Hva er i veien?
Dra hjem og vent på meg der.
Du skremmer meg. Hva er det som foregår?
Noe uventet. Jeg må ta meg av det.
Det blir en lang natt.
-Men... -Slapp av. Alt er i orden.
-Mor, følger du henne ut? -Ja da.
Det venter en bil.
Kom igjen.
Hva skjedde?
Etterforskingen har blitt komplisert.
Jeg må se til at du er trygg.
Vi drar.
Har du det jeg ba om?
Jeg venter ved bakdøren.
Héctor henter tingene dine.
Rosa er i bilen.
Vi kan ikke fortsette slik.
Jeg vet at det er en vanskelig tid for deg,
men du må tillate deg selv å være lykkelig.
Jeg må gå ut.
Jeg må gjøre noe på stasjonen. Straks tilbake.
Jeg tror ikke det er bra å dra nå.
Jeg skal ikke gjøre det, mor.
Jeg lover.
Bra.
Straks tilbake.
Vi burde skille lag.
Sikker?
Jeg er sikker på at svaret på alt er i den graven.
"Santiago Melero".
Ikke kom nærmere!
Hva er det?
Du har holdt oss tilbake siden vi dro. Ligg unna!
Hva skjedde?
-Hva er det som skjer? -Vi fant graven.
Går det bra?
Vi kommer til bunns i dette. Jeg lover.
Vi har flaks.
Regnet de siste dagene har gjort bakken myk.
Det blir lett å grave.
Visste ikke at du gravde graver før du ble etterforsker.
Onkel og tante eide et begravelsesbyrå.
Men jeg foretrakk å etterforske døde i stedet for å gravlegge dem.
Greit.
La oss se hvor mange fingre liket har.
Hva?
Om det er Santiago, har han fire fingre på én hånd.
Isjias.
Du må gjøre det.
Jeg? Er jeg liksom muldyret?
Marina kan gjøre alt en mann kan, ikke sant?
-Jeg kan det. -Bra.
Vær så snill, betjent.
Oppfør deg. Du skulle skamme deg.
Kvinner og halvveis-frigjøringen deres.
Vi gjør det etter tur.
Kan jeg få hjelpe før det begynner å pøsregne?
Nei.
Jeg har nådd kisten.
-Ta den ut. -Hva?
Ta den ut. Fort.
Nei. Jeg tar den ikke ut alene.
Her.
Forsiktig.
Zarco, hvor mange fingre på den hånden?
Fem.
Og på den andre?
Fire.
Det er ingen tvil.
Santiago Melero kan ikke være den nåværende morderen.
Vent nå litt.
Hva er dette?
Strupen ble skåret over.
Ble han drept?
Fleur-de-lisen.
Det kan ikke stemme.
Tenk, Marina.
Du må se forbi det åpenbare.
Greit.
Sonia Ramos, kvinnen fra Vannets hus,
ble drept for 30 år siden. Fleur-de-lisen ble risset inn.
Melero hadde skylden for drapet.
Han ble tatt på fersken.
30 år senere angriper en annen
kvinner fra Vannets hus.
Og Santiago Melero var den første som døde, for et år siden.
Kvinnene ble drept etter ham, men hvorfor?
Hvorfor?
Alastor, hevndemonen.
Hvem vil hevne dødsfallet til Sonia Ramos?
Enda viktigere: Hvem kunne vente i 30 år
for å få hevn?
Sønnen hennes!
Sønnen til Sonia Ramos er fleur-de-lis-morderen.
Hva er det?
Jeg håpet bare at jeg tok feil.
Kjenner du ikke igjen gutten?
Arturo.
Så moren min dere?
Slapp av. Hun er på rommet sitt.
Har du hørt noe fra frøken Marina?
Kom igjen!
Du...
Vær forsiktig.
Senk farten. Du kommer til å ta livet av oss.
Jeg burde ikke ha latt deg kjøre.
Stopp bilen.
Vi har ikke tid.
I hanskerommet finner du penger og det nye passet.
Er du redd?
Det er ingenting å være redd for.
Hvor setter du meg av?
Ved grensen.
PASS SPANIA
Hva er dette?
Noen må hjelpe deg med å krysse landet.
Hvor er mitt?
Alt til sin tid.
VITNE TIL VOLDELIG DRAP
VOLDELIG DRAP MED MERKE PÅ BRYSTET
VITNE TIL DRAPET PÅ MOREN
Margó!
Héctor!
Marina, vennen!
Marina! Jeg er her inne!
Mor! Hvor er Margó?
-Hvor er vennen min? -Hun dro med broren din.
-Hva er i veien? -Hvor dro de?
Hva skjer?
Hvorfor sa du ikke at broren min var adoptert?
Marina, herregud. Fortell meg hva som foregår.
-Mor. -Si det.
Arturo...
-Arturo... -Er fleur-de-lis-morderen.
-Nei! -Mor!
Mor!
Mor, hør på meg.
Se på meg.
En kvinne er i fare, og vi må hjelpe henne.
Se på meg!
Mor, broren min, Arturo,
han drar et sted hvert år på bursdagen sin.
Hvor drar han?
Klosteret San Lourenzo de Carboeiro.
Fordi det er der moren hans er gravlagt.
En kirke? Hva gjør vi her?
Det er noe jeg må gjøre.
Det var ikke avtalen.
Hold munn.
Kom.
Visste du at de begravde fattige ved denne kirken?
Slipp meg!
De gjorde det selvsagt ikke inne, men her ute.
I massegraver.
Kropper, kastet som søppel.
Folk som moren min!
Nei...
Asunción er ikke...
Hvem sa noe om Asunción?
Sonia Ramos var moren min.
Du og vennene dine lot henne dø.
Og nå skal du si unnskyld.
Si unnskyld!
Unnskyld!
La meg gå, så skal jeg ikke si det til noen.
-Jeg sverger. -Du sier ikke noe?
-Jeg sverger. -Som da moren min ble drept?
Nei.
Ingen av kjerringene jeg drepte,
skrek halvparten så mye som hun gjorde den natten.
Jeg vet det fordi jeg var der.
Jeg så alt.
Hvordan kunne dere la henne være alene med ham?
Det er ikke sant.
Jeg visste ikke noe.
Du lyver.
Han betalte deg
så han kunne drepe henne.
Jeg var et barn, og hun var en hjelpeløs kvinne.
Skjønner du ikke?
Jeg var også et barn.
Jeg passet på deg!
Du var som resten.
Du gjorde ingenting. Ingenting!
Du lot meg være alene.
Det er over.
Arturo!
Arturo, slipp henne!
Ett skritt til, så dreper jeg henne!
Ingen skal skyte deg! Ingen!
Ikke gjør henne noe.
Senk pistolene!
Vær så snill...
Arturo, jeg vil bare snakke.
"Alltid beskytt de uskyldige." Husker du det?
Far lærte oss det.
Skulle ønske han hadde gjort det.
Hvorfor sier du det?
Trekk unna!
Du vet ikke, Marina.
Du vet ingenting.
La meg hjelpe deg.
Slipp Margó. Det er ikke for sent.
Ikke for sent?
Det er ikke for sent for rettferdighet.
Det er alt jeg fortsatt kan gjøre.
-Trekk unna! -Arturo.
Trekk unna!
Du aner ikke, Marina,
hvordan det er å være helt alene her i verden.
-Vær så snill. -At moren din blir drept som en hund.
Hva ville du ha gjort, Marina?
Hva ville du ha gjort?
Svar meg! Hva ville du ha gjort?
Arturo.
Arturo, jeg forstår smerten du må føle, men dette er ikke...
Du forstår ingenting, Marina.
Alle de kvinnene visste at han truet henne,
og de lot ham drepe henne. Og far også.
Nei. Det kan ikke ha skjedd slik.
Faren din kunne reddet moren min, men lot være.
Arturo, du vet at far aldri ville gjort noe sånt.
Hvorfor tror du han tok meg til seg, Marina?
Fordi han var glad i meg?
Vær så snill...
Det var for å lindre skyldfølelsen.
Klart han var glad i deg, Arturo.
Far var veldig glad i deg.
Og det er jeg også.
Jeg ville ikke vært den samme uten deg.
Uten klemmene dine når det var storm. Husker du?
Og uten alle gangene vi lekte politi og røver.
Dette er ikke fantasiverdenen din.
Dette er ikke en lek. Det er virkeligheten.
Hør på meg. Vær så snill.
Du skal ha barn.
Jeg må gjøre slutt på dette.
Nei!
Marina!
Ramírez! Nei!
Arturo!
-Kom igjen. Pust! -Arturo, ikke rør deg.
Se på meg!
Det går bra.
Ikke anstreng deg. Se på meg.
Endelig løste den store Quiroga mysteriet.
Hva slags tøys er det?
Det er sånn detektivhistorier slutter, ikke sant?
Nei.
Nei. Skurken kan ikke dø.
Han må stå for retten. Far lærte oss det, husker du vel.
Far var ikke den du tror.
Det går bra. Arturo.
Arturo!
Arturo.
Arturo!
Nei!
Jeg ser de slapp deg ut.
Du gjorde godt arbeid, frøken Quiroga.
Jeg håper at dette ikke gjør at du vil gi opp.
Dette livet er ikke noe for oss, eller hva, Héctor?
Nei.
Jeg vet du tok deg på øret.
EN PRIVAT AFFÆRE EPISODE 8: FAMILIEHEMMELIGHETER
Tekst: Heidi Rabbevåg
Kreativ leder Gry Impelluso