ПРИВАТНА СПРАВА
Про що ти говориш?
Вбивця, що вирізає лілії.
На ній вирізано квітку.
Як це можливо?
Він діяв понад 30 років.
Марго, ти мусиш розповісти нам усе, що пам'ятаєш про цю справу.
Хто вона?
Соня Рамос.
Вона працювала з нами в Домі Води.
Я тоді була лише дитиною.
Дім Води був в Оренсе, і у вбивстві зізнався місцевий чоловік.
Його запроторили в психлікарню.
Після цього нас звідти забрали.
Казали, що її брутально зарізали.
Треба перевірити, чи малюнок майстра збігається з книгою батька.
Це може поєднати стару справу з теперішньою.
Вуаля.
Пам'ятаєте, що ваш батько на той час працював в Оренсе?
Як і Рамірез.
Детектив Рамірез.
Соня Рамос. Як ви могли весь цей час приховувати її вбивство?
Марино?
Що ти про неї знаєш?
Де ти відкопала це ім'я?
Чому ви нам не сказали?
Я не розумію, про що ти.
Я знаю, що вона була першою жертвою
з лілією 30 років тому.
Ми знайшли фото злочину в одній із батькових книг,
і на її грудях вирізана лілія.
- Де ти зараз? - Удома.
- Я скоро буду. - Ні.
Ми їдемо в Оренсе.
Стривай!
Давай зустрінемося за 20 хвилин біля Санта-Марії.
Чому ти не їдеш?
Сьогодні вродини вашого брата.
Якщо на святі не буде нас обох, він подумає, що ми досі розслідуємо.
Але ми знайдемо відповіді в Оренсе.
Хтозна…
Можливо, від мене буде більше користі вдома.
Я справді говорю з Гектором Хуґо?
Я справді говорю з міс Кіроґою?
Гаразд.
Будьте обережні.
Я подзвоню, коли ми знайдемо щось.
Чекатиму.
Звичайно, я знав про її смерть.
Але я не знав, що вона мала символ лілії.
Як ви могли не знати?
Я не брав участі в розслідуванні.
Твій батько хотів, щоб справа була в таємниці.
Ким був юнак, що зізнався в злочині?
Звідки ви все це знаєте?
Ми тут для того, щоб обговорити справу.
Хлопець, що скоїв той злочин,
працював у нашому відділку.
Різноробочий. Він допомагав нам час від часу.
Його звали Сантьяго Мелеро.
Він хотів стати поліцейським.
Але він був трохи повільним.
Твій батько дуже його любив.
Він навчив його читати й писати.
Тому ця справа була особливо складною для нього.
Його засудили до психлікарні замість в'язниці.
Кажете, що мій батько вчинив нечесно?
Твій батько був людиною.
І він би ніколи не дозволив тобі продовжувати це розслідування,
бо воно було делікатним для нього.
Що ви пропонуєте?
Залишайтеся тут.
- Я поїду. - Я так розумію, це наказ.
Ви зрозуміли правильно, детективе.
Не очікуйте, що я тепер здамся.
Або ми самостійно їдемо в Оренсе,
або ми їдемо всі разом, щоб нічого не пропустити.
Що ви оберете, детективе?
І чому мої батьки ніколи не поверталися сюди?
Востаннє я була в Оренсе в шість років.
Тарілки з тортиками виглядають чудово.
Просто дивовижно, Лурдіто.
Ідеально. Погляньмо на цей стіл.
Один, два, три, чотири.
Але нас не четверо.
Гекторе, нас не четверо.
Річ у тім…
Марина не зможе приєднатися до вас.
Що?
Юна леді почувається недобре.
Як вона може пропустити братові вродини?
У неї жахливий головний біль.
- Піду провідаю її. - Ні!
Краще дозволити їй відпочити,
і, можливо, пізніше вона прийде на десерт.
Я закінчу перевдягатися.
Боже, ну чому вона мала занедужати саме сьогодні?
Гекторе!
Марино.
Її тут немає.
Що ви тут робите?
Я готую Маринине алібі.
Я мушу з нею поговорити.
- Я дещо пригадала. - Справді?
У Соні Рамос був син.
Йому було лише три роки, але він був свідком злочину.
Якщо дитина була причетна до справи, її мали належно архівувати.
Де?
У цьому і є питання.
Залиште це мені.
Обережно, бо впадеш!
Щасливо.
Обережно, дівчино!
АЛЬФОНСО КІРОҐА ІНСПЕКТОР
- Я виграв! - Ти змахлював!
Отже, міс.
Чому вас арештували цього разу?
ІМ'Я МАТЕРІ: СОНЯ
Хто це?
Не грайтеся з моїми паперами.
Що то був за хлопець, тату?
Закладаюся, його батьки померли.
Ти коли-небудь боїшся за себе?
Ніколи.
Коли я відчуваю страх, то відчиняю цю шухляду,
і як тільки бачу вас двох, мій переляк одразу минає.
Глянь, це ми!
Це я, а це ми обоє. Дивись.
Але я не хочу, аби з тобою щось сталося.
Ми всі помремо, Марино.
Хто хоче піти в лабораторію?
Я!
Ти хіба не хочеш?
- Я знову виграю! - Ні!
Я скоро буду.
Залишайтеся тут.
Марино, куди ти йдеш?
Він щойно сказав лишатися тут.
Ну так.
Тому я й приїхала, сидіти в авто.
Це не наш відділок.
Ми не можемо тинятися тут, наче свої.
- Я більше не можу чекати. - Ні, Марино!
Ти будеш…
Сюди!
- Добрий день. - Добрий день.
Чим можу допомогти?
Вітаю. Я детектив Пабло Зарко.
Ми шукаємо детектива Раміреза,
він щойно зайшов зустрітися з інспектором.
Дякую.
Прошу, зачекайте тут.
Звичайно.
Будь ласка, зачекай. Дякую.
Бачиш, як легко?
Якби в мене був жетон, я б гори звернула.
Не сумніваюся.
Але якщо Рамірез сказав чекати зовні, не думаю, що нас пустять.
Тоді чого ми чекаємо?
Гарне запитання. Марино, ні!
Марино!
Доброго дня.
Дякую, що провели мене, детективе. Я так нервую…
Добрий день!
Вони вкрали мою сумочку посеред вулиці!
Мені перепаде за невиконання наказів згори.
Це був він.
ТЕХНІЧНИЙ СЕКРЕТАР
- Що? - Кабінет мого батька.
Ні, не треба…
Марино, навіть не думай про це.
Марино, будь ласка!
Будь ласка, не треба!
Ми не можемо відчинити двері.
Нам не можна тут бути. Марино!
Марино, ти слухаєш мене?
Ти слухаєш мене?
Вона не слухає.
Марино, що ти шукаєш?
Я ще не знаю.
Чудово. Вона не знає.
Іноді тобі підказує інтуїція…
Інтуїція?
Якщо прислухатися до неї,
життя може подарувати тобі…
Вуаля.
…більше, ніж ти очікував.
Що це?
Це я і мій брат.
Глянь на це.
Хто цей хлопець?
Даміан Рамос.
СВІДОК ЖОРСТОКОГО ВБИВСТВА
Це син Соні Рамос.
Не кажіть мені.
Ви не могли знайти туалет.
Що ви тут робите?
- Що ви шукаєте? - Вас, детективе.
Ясно. Усередині шухляди?
Припиніть цю нісенітницю і негайно забирайтеся звідси.
Ходімо.
Ми нарешті зможемо знайти вбивцю.
І бути покараним, Зарко.
- Ні, будь ласка. - Саме так.
Поки ви без дозволу гуляли відділком,
я переконав інспектора
надати ордер для психічної лікарні.
Чудово!
На жаль, наразі туди неможливо дістатися.
Про що ви?
Вона в дуже ізольованому місці.
Туди є лише одна дорога,
але зараз нею неможливо проїхати.
Нещодавні бурі повалили кілька дерев.
То пацієнти там відрізані?
- Схоже на те. - А якщо станеться нещастя?
Якщо воно станеться,
там є жінка з човном.
Ходімо до неї.
Ні, забудь про це.
Цього не було в плані.
Рамірезе, імпровізація – частина вашої роботи.
Кастаньйо мене цього навчив.
Справді? Чого він ще тебе навчив?
- Мені це геть не до душі. - Що таке?
Він приховує щось від нас.
Не всі поліцейські хочуть працювати з тобою.
Спершу він не хотів їхати в Оренсе,
тоді залишив нас перед відділком,
а тепер не хоче їхати туди.
Чому він не сказав нам, що в Соні Рамос був син?
Добре.
- Може, він не знав? - Як він міг не знати?
Рамірез був правою рукою батька в усіх справах.
Я не вірю, що він не мав доступу до всього.
І чому він так довго говорить з нею?
Цей чоловік відданий твоєму батьку.
Із якоїсь причини він не хотів, щоб хтось чіпав справу.
Я не знаю.
- Тут щось нечисто. - Марино, Зарко, підходьте!
Ходімо.
Пильнуй кожну деталь, як зробив би Гектор.
ДИТЯЧІ СПРАВИ АРХІВ
1920 ДИТЯЧІ СПРАВИ
ОРЕНСЕ КОНФІДЕНЦІЙНО
Вуаля.
Сюрприз!
Містер Артуро.
З днем народження, любий!
З днем народження.
Клянуся, я забув, що сьогодні…
- Що сьогодні 23-тє листопада? - Так.
Це твій день народження, дорогий. Час не жде.
Задуй свічки й загадай бажання.
Чудово!
З днем народження.
З днем народження, сер.
Шампанське збадьорить атмосферу!
Де Марина?
Їй зле, у неї головний біль.
Вона не повністю одужала
й продовжує виснажувати себе, тож не дивно.
Вибачте, мені треба вийти.
Звичайно.
Прошу, не кажіть нікому.
Де Марина?
Досі веде те чортове слідство?
Гекторе, якщо хочеш захистити її, то скажи, де вона.
- Вона поїхала. - Так, я бачу.
Куди вона поїхала?
Гекторе, ти не бачиш, що вона в небезпеці?
Зараз ти не знаєш, кого підозрювати.
Ну ж бо, Гекторе!
Прошу тебе, Гекторе.
Куди вона поїхала?
В Оренсе, щоб розслідувати справу 30-річної давнини,
у якій на грудях жертви було вирізано символ лілії.
Оренсе?
Не хвилюйтеся. Вона подорожує з детективом Зарко
та Рамірезом.
Із Рамірезом?
Будь ласка, скажи мамі, що я мушу піти зі святкування.
Піду в бібліотеку, щоб почати пошукову операцію.
Буде зроблено.
Ми прибули.
Це там.
ПСИХІАТРИЧНА РЕЗИДЕНЦІЯ НА РІЧЦІ СІЛ
Я казав тобі, що це погана ідея.
Ходімо.
Отже, як ми бачимо,
усі симптоми узгоджуються з раніше озвученою теорією.
Тож пацієнт має продовжити лікування, яке ми прописали.
Так?
Сер, якісь люди хочуть з вами поговорити.
Дозвольте.
Детективе. Я давно вас не бачив.
Якщо я правильно пригадую…
Я прийшов із донькою містера Альфонсо Кіроґи.
Приємно познайомитися.
Чим можу допомогти?
Сантьяго Мелеро був розумово слабким.
Перепрошую, ця фраза не лише образлива, але й неточна.
Мене цікавить його діагноз.
І чому ви сказали «був»?
Це новий поліцейський трюк?
Посилати для допитів привабливу секретарку?
Ви можете відповісти на запитання?
Усьому свій час, міс.
Випадок Сантьяго Мелеро – це крайнє шизоїдне божевілля
з соліпсичною поведінкою без жодних ознак емоцій,
у нього не було розумових здібностей,
і він був схильний до самопошкодження.
Він навіть втратив один палець.
Тепер задоволені, міс?
Чи мені варто використовувати зрозумілішу для вас термінологію?
Обсесивність, емоційна самотність, брак емпатії…
Це не шизофренія чи божевілля,
це схоже на те, що австрійський психіатр Лео Каннер назвав аутизмом. Чули про таке?
Чи мені краще вжити зрозумілішу для вас термінологію?
Жінки не повинні читати про те, чого не розуміють.
Звичайно, але чоловік у кабінеті, обклеєному дипломами, повинен.
Це там.
Сантьяго Мелеро спочиває там.
Мертвий.
Мертвий?
Тобто? Він мертвий?
Пацієнт помер більше року тому.
Але це неможливо.
Боюся, що можливо, міс.
Я єдиний був на його похороні.
У нього не було сім'ї чи друзів.
Той чоловік продовжив убивати жінок…
Ти не можеш розголошувати деталі справи.
Гаразд. Думаю, це все, що нам було потрібно.
Дуже дякую за вашу доброту.
- Ми більше не будемо забирати ваш час. - Був радий допомогти.
Нам варто повернутися додому.
- Марино, пішли. - Що?
- Ходімо. - Уже? Але…
Давай.
Не слід було їхати так швидко.
Марино, скільки не упирайся,
але наше розслідування в Оренсе скінчилось.
А якщо той чоловік нам збрехав?
А якщо Сантьяго Мелеро не помер, а втік?
Марино, прошу, не починай снувати свої теорії!
Я бачу Сантьяго Мелеро щодня.
Уночі я бачу, як він ходить босоніж.
Ходить?
З іншими.
Кожен із них несе запалену свічку.
Ну так. А веде їх смертний,
який тримає хрест і казан зі святою водою.
Прошу… У неї не всі вдома.
Вона говорить про Святе товариство.
Не кажіть, що ви…
Ви вірите всім цим…
Хіба ви не відчуваєте запах воску?
Містяни.
Ви нічого не знаєте.
Можете привести нас до цвинтаря?
Якого чорта?
Того, що на іншому боці. Можете?
Я не поїду, поки не побачу чи Сантьяго живий.
Сантьяго мертвий.
Він не вбивав тих дівчат.
Тоді хто це зробив?
Я дав наказ понад годину тому!
Вони не можуть знайти її в Оренсе!
Прочешіть усю провінцію.
Я приніс віскі й каву.
Ти розумієш, яку кашу ви заварили?
Пакуй її речі, ми сьогодні виїжджаємо.
Буде зроблено. Дозвольте.
- Розо. - Що таке?
Їдь додому й зачекай на мене.
Ти мене лякаєш, що відбувається?
Щось несподіване. Мені треба це владнати.
Ця ніч буде довгою.
- Але… - Не хвилюйся, усе добре.
- Мамо, проведеш її? - Авжеж.
Машина вже чекає.
Ну ж бо, ходімо.
Що сталося?
Розслідування справи ускладнилося.
Я мушу гарантувати твою безпеку.
Ми їдемо.
Ти маєш те, що я просила?
Я чекатиму біля чорного входу.
Гектор пакує твої речі.
Роза в машині, синку.
Так не може тривати.
Я знаю, що це нелегкий час для тебе,
але ти маєш дозволити собі бути щасливим.
Мені треба йти.
Мушу зробити щось у відділку. Скоро повернуся.
Зараз невдалий час, щоб їхати.
Я не робитиму цього, мамо.
Обіцяю.
Добре.
Я скоро буду.
Нам треба розділитися.
Ти впевнена?
Я впевнена, що в тій могилі будуть відповіді на все.
САНТЬЯГО МЕЛЕРО 1897 – 1952
«Сантьяго Мелеро».
Не підходьте до мене!
Що?
Ви стримували нас, відколи ми поїхали. Не підходьте!
Що сталося?
- Що відбувається? - Ми знайшли могилу.
Усе гаразд?
Ми доведемо справу до кінця. Обіцяю.
Нам пощастило.
Дощі в останні кілька днів розм'якшили ґрунт.
Копати буде неважко.
Не знав, що ви були гробарем, перш ніж стати детективом.
Мої родичі займалися ритуальними послугами.
Але я більше хотів розслідувати мертвих, аніж ховати їх.
Ясно.
Подивимось, скільки в цього тіла пальців.
Що?
Якщо це Сантьяго, йому бракуватиме пальця руки.
Радикуліт.
Муситимеш допомогти, хлопче.
Я? Хто я, по-вашому, чорнороб?
От Марина цілком здатна робити все те ж, що й чоловіки, правда?
- Я могла б. - Добре.
Прошу, детективе.
Поводьтеся гідно. Сором вам.
Господи. Жінки і їхня недоемансипація.
Ну ж бо, ми мінятимемося.
Дозволиш мені допомогти, перш ніж задощить?
Ні.
Труна. Я дістався труни.
- Витягай її. - Що?
Витягай її, швидко.
Ні. Я не витягатиму її сам.
Сюди.
Акуратно.
Зарко, скільки пальців на тій руці?
П'ять.
А на іншій?
Чотири.
Немає сумніву.
Сантьяго Мелеро не може бути теперішнім убивцею.
Зачекайте хвилинку.
Що це?
У нього перерізане горло.
Його було вбито?
Символ лілії.
Не може бути.
Думай, Марино, думай.
Ти мусиш дивитися поза очевидне.
Отже.
Соня Рамос, жінка з Дому Води,
вбита 30 років тому з символом лілії на грудях.
Мелеро був винним у тому вбивстві.
Його спіймали на гарячому.
Але через 30 років інший убивця
нападає на жінок із Дому Води.
І на Сантьяго, який загинув першим рік тому.
Жінки були вбиті після нього, але чому?
Чому?
Аластор, демон помсти.
Хто б хотів помститися за смерть Соні Рамос?
Передусім хто був би здатний чекати 30 років,
щоб здійснити помсту?
Її син!
Син Соні Рамос – це вбивця, що вирізає лілії.
Що таке?
Я лише сподівався, що помиляюся.
Хіба ти не впізнаєш цього хлопця?
Артуро.
Моя мати бачила вас?
Не хвилюйтеся, я залишив її в кімнаті.
Сер, ви чули щось від міс Марини?
Ходімо!
Сер…
Будьте обережними.
Марино, повільніше, ти нас повбиваєш.
Тобі не слід було дозволяти керувати.
Зупини авто.
У нас немає часу.
У бардачку ти знайдеш свій новий паспорт і гроші.
Ти налякана?
Нема про що хвилюватися.
І де саме ти мене залишиш?
На кордоні.
ПАСПОРТ ІСПАНІЯ
Що це?
Хтось має допомогти тобі перетнути країну.
А де мій?
Усьому свій час.
СВІДОК ЖОРСТОКОГО ВБИВСТВА
ЖОРСТОКА СМЕРТЬ ЗІ СЛІДОМ НА ГРУДЯХ
СВІДОК УБИВСТВА СВОЄЇ МАТЕРІ
Марго!
Гекторе!
Марино, серденько!
Марино! Я тут!
Мамо! Де Марго?
- Де моя подруга? - Поїхала з твоїм братом.
- Що таке? - Куди вони поїхали?
Що відбувається?
Чому ти ніколи не казала, що мій брат прийомний?
Марино, заради бога. Розкажи, що відбувається.
- Мамо. - Скажи мені.
Артуро…
- Артуро… - Убивця, що вирізав лілії.
- Ні! - Мамо!
Мамо!
Мамо, послухай.
Глянь на мене.
Жінка в небезпеці, і ми мусимо допомогти.
Подивись на мене, будь ласка!
Мамо, мій брат, Артуро,
він щороку їде кудись на свої вродини.
Куди він їде?
До монастиря Святого Лоренцо де Карбоейро.
Там похована його мати.
Церква? Що ми тут робимо?
Мені треба дещо зробити.
Ми так не домовлялися.
Стулися.
Ходімо.
Ти знала, що біля цієї церкви ховали бідняків?
Пусти мене!
Звісно ж, вони робили це не всередині, а тут!
У братських могилах.
Тіла викидали, як сміття.
Тіла людей, як моя мама!
Ні…
Асунсьйон не…
Хто говорив щось про Асунсьйон?
Моя мама – Соня Рамос.
Ви з друзями дозволили їй померти.
І тепер ти вибачишся перед нею.
Вибачайся перед нею!
Вибачте!
Відпусти мене, і я нікому не скажу.
- Клянуся. - Нікому не скажеш?
- Клянуся. - Як тоді, коли вбили мою маму?
Ні.
Жодна з тих хвойд, яких я вбив,
навіть близько так не кричали, як вона в ту ніч.
Я знаю, бо я там був.
Я все бачив.
Як ти могла залишити її з ним одну?
Це неправда.
Я нічого не знала.
Ти брешеш.
Він платив вам.
Платив, щоб убити її.
Я був дитиною, а вона – беззахисною жінкою.
Хіба ти не бачиш?
Я теж була дитиною.
Я гляділа тебе!
Ти була як усі інші.
Ти не зробила нічого. Нічого!
Ти залишила мене одного.
Це кінець.
Артуро!
Артуро, відпусти її!
Ще один крок, і я її вб'ю!
Ніхто в тебе не стрілятиме!
Не нашкодь їй.
Опустіть зброю!
Будь ласка…
Артуро, я лише хочу поговорити.
«Завжди захищай невинуватих», пригадуєш?
Тато нас цього навчив.
Якби ж то він сам так робив.
Чому ти так кажеш?
Не підходь!
Ти не знаєш, Марино.
Ти не знаєш нічого.
Дозволь мені помогти тобі.
Відпусти Марго. Ще не запізно.
Не запізно?
Ще не запізно відновити справедливість.
Це все, що я можу зробити.
- Не підходьте! - Артуро!
Не наближайтеся!
Ти гадки не маєш, Марино,
як це – бути цілком самотнім у цьому світі.
- Будь ласка. - Коли маму вбивають, як собаку.
Що б ти зробила, Марино?
Що б ти зробила?
Відповідай! Що б ти зробила?
Артуро.
Артуро, я розумію біль, який ти відчуваєш, але це не…
Ти нічого не розумієш, Марино.
Усі ці жінки знали, що він їй погрожував,
і вони дозволили йому вбити її. Як і тато.
Ні, не могло так статися.
Твій батько міг урятувати мою маму. Але ні.
Артуро, ти знаєш, що тато ніколи б так не вчинив.
Як ти думаєш, чому він прийняв мене, Марино?
Бо любив мене?
Будь ласка…
Він зробив це, щоб заспокоїти сумління.
Звичайно ж, він любив тебе, Артуро.
Тато дуже тебе любив.
І я теж тебе дуже люблю.
Без тебе я була б іншою.
Без твоїх обіймів під час бурі, пригадуєш?
І без усіх тих ігор у поліцейського й злодія.
Марино, це не світ твоїх фантазій.
Це не гра. Це справжнє життя.
Будь ласка, послухай мене.
У тебе буде дитина.
Я маю покінчити з цим.
Ні!
Марино!
Рамірезе! Ні!
Артуро!
- Ну ж бо, дихай! - Артуро, не рухайся.
Глянь на мене!
З тобою все гаразд.
Усе добре.
Не напружуй себе. Глянь на мене.
Нарешті велика Кіроґа розкрила загадку.
Що за дурниці?
Так і закінчуються детективні історії, чи не так?
Ні.
Ні. Злочинець не може загинути.
Він має постати в суді. Так навчав тато, пам'ятаєш?
Тато був не тим, ким ти його знала.
Усе добре. Артуро.
Артуро!
Артуро.
Артуро!
Ні!
Бачу, вони тебе випустили.
Дякую за вашу роботу, міс Кіроґа.
Сподіваюся, ви не захочете кинути це заняття.
Це життя не для нас, чи не так, Гекторе?
Так.
Я знаю, що ти торкнувся вуха.
ПРИВАТНА СПРАВА СЕРІЯ 8: СІМЕЙНІ СЕКРЕТИ
Переклад субтитрів: Роман Захарчук
Творчий керівник Юрій Лаховський