-Ти робиш це ідеально, люба. -Так, ось так.
Налий собі трохи.
-Так, наллю. -Налий собі.
Я наллю собі.
Пеґ, зосередься. Дивись на мене, зосередься.
Сюди, люба. Гляньте, що робить!
-Я намагаюсь зосередитися! -Не перестарайся, Пеґ.
Ці китиці тебе обтяжують.
Краще без неї, знімай!
Знімай блузку!
-У мене все вийде. -Зосередься. Я тут.
Перехили трохи.
Так нечесно! Це Пеґ винна!
Не рахується.
Ось і наша переможниця!
Я не винна! Чекай.
-Це мій. -Вона штовхнула.
Я це доп'ю.
Я б перемогла, якби не вона. Так нечесно!
-Так, ти могла б перемогти. Я знаю… -Точно?
Так.
-Це ти його скинула. -На мене розлилось.
Ой, тільки не підпали!
Діні, користуйся попільничкою.
З килима попіл не зчистити.
Піте, твоя жінка напилась. Меле якісь дурниці.
Вона ж вагітна. Налийте їй ще, для здоровʼя дитини.
Вона має дбати про дитину!
Хвилинку!
Це за підвищення? Бачиш?
-Поглянь. -Знаєш…
Френк зробив це урочисто. У нього теж така.
-Як люб'язно. -Друже, поглянь на нього.
Ану цілуй каблучку.
У ліжко не затягнеш.
Боже милостивий. Гляньте, яка любов!
-Хочеш мене поцілувати? -Так!
Час коктейльчиків!
Коктейльчики!
Тобі. І тобі.
Дякую.
-А ці мені! -Ці всі тобі.
Випий їх усі.
П'єш, як алкашка, а вигляд, як у лялечки.
-О, люба. -От чорт.
Хочеш піти покататися?
Я вислизаю з машини!
О боже!
Тепер ти керуй, твоя черга.
-Берися за кермо! -Боже! Що?
-Ні, я не готова! О боже! -Я вже наїздився.
-Еліс, ти їздиш уже набагато краще. -Мені теж так здається.
Набагато краще.
Відвези мене додому, Еліс.
А якщо навмання?
-Ні, не можу! -Тепер ти.
У тебе так добре виходить!
-Гаразд, вирівнюйся. -Допоможеш мені?
Молодець.
А тоді Банні сказала, що хоче пограти, але…
Вона не грала в теніс. Ніколи.
В одній руці коктейль, а в іншій — ракетка, і, Джеку,
вона не пролила ні краплі.
Це було,
мабуть, найсексуальніше, що я коли-небудь бачила.
Я б глянув на тебе в тенісній спідничці.
Гадаєш, це правда, що у Френка вдома є тенісний корт?
-Скоро дізнаємося. -Так.
О, котику, скажи,
скільки людей буде на вечірці,
щоб я розрахувала салат із тунцем.
-Що? -Френк не любить тунець.
-Що? -Він його не любить.
Ти серйозно?
Чому ти не сказав?
Тунець мав бути основним інгредієнтом.
-Еліс, тільки не основним. -Замовкни.
О ні! Чорт.
Не питай.
Щось свердлять?
-Це вибух? -Не питай.
Це ті прогресивні матеріали?
Ну, скажи. Я нікому не розповім.
-Я — могила. -Спізнююсь.
Ти не можеш… піти.
Чому це?
-Бо тобі недобре. -Он як?
Так. Забула тобі сказати, але тобі зле.
І одужаєш, лише якщо залишишся вдома,
а я доглядатиму, цілуватиму, готуватиму…
Ні.
-Па-па. -Добре.
От чо… Джеку, чекай!
Бувай. Будь моєю гордістю.
Проєкт «Вікторі». День 987-й. Рівень безпеки — жовтий.
Усі працівники прямують до штаб-квартири «Вікторі».
Усі жителі в безпеці.
Насолоджуйтесь гарним днем, дами. Залишайтеся з нами — далі в етері Френк.
Пітер просив мене нікому не казати.
Але за нами зведуть цілий ряд будинків,
тож ми будемо набагато ближче до міста.
Правда? Ого.
Чекай, як це — ближче до міста?
Ми будемо не найдалі.
Доброго ранку, дами.
Доброго ранку, Шеллі.
У мене чудові новини.
У проєкті «Вікторі» новий працівник — Білл Джонсон,
і сьогодні я запросила до нас його дружину.
Дівчата, привітайте Вайолет Джонсон.
Вітаємо, Вайолет.
Почнімо. Перша позиція.
Дами, не забувайте, у контролі є краса.
У симетрії є грація. Ми рухаємося, як одне ціле.
Живіт втягнутий.
Підборіддя догори.
Ось так.
Звісно, Маргарет не було на занятті.
Я знову бачила там д-ра Коллінза.
-Та ну! -Я в шоку, як Теда ще не звільнили.
-Знову? -Розмотай її шию, Фреде!
-Так. -Господи.
Бідний.
Я бачила нову дружину.
Вайолет. І яка вона?
Наче красиве перелякане оленя.
Вочевидь, її чоловік ще той селюк.
-Джеку краще швидше когось найняти. -Я тебе прошу!
-Дін каже, Джека скоро підвищать. -Хоч би.
Будете другими після нас.
-Що принесеш? -Фаршировані яйця.
Боже, Джек точно стане начальником. Потримай.
Ну все, дзвоню Санті.
-Я не маю вибору. -Ні.
Я мушу подзвонити. Для цього він і дав свій номер.
Сказав дзвонити, як будете погано поводитися.
-Якби лише я мала вибір. Віддай. -Але ми припинили!
Ні. Віддай!
Важлива лише ваша реакція в ті моменти.
Я вірю, що ви доведете собі та всім, хто у вас коли-небудь сумнівався,
що ви заслуговуєте жити так, як хочете.
До завтра.
Бляха.
…бо ми обираємо залишитися.
Привіт.
Як твій день?
Тепер набагато кращий.
Я приготувала печене м'ясо.
Що ще?
Картопляне пюре.
Що ще?
Зелену квасолю.
Що ще?
Фаршировані помідори.
Що ще?
Тут стільки… шкіри.
Іди пошукай брата, гаразд?
Усе, досить наспівувати цю пісню. Що це за пісня?
Не знаю. Думала, ти мені скажеш.
Купу днів у голові крутиться.
Може, якась дитяча? Твоїх дітей?
О, ні, у мене немає дітей.
Я промовчу.
Ми не хочемо. Насолоджуємося життям.
Я її сусідка. Не повіриш, що я від них чула.
Наче безперервний медовий місяць.
У Джека та Еліс є час лише одне на одного.
Це не те, чого ми хочемо.
-Діти Банні мене люблять більше. -Правда, і це бісить.
Гадаю, троє — ідеально. Білл хоче чотирьох.
Після першого вже без різниці.
Народити другого…
Еліс, скільки Вайолет треба дітей?
Ой, щонайменше сімох.
ПРОЄКТ «ВІКТОРІ»
ЗА ЦЮ МЕЖУ ПРОХІД ЛИШЕ ПРАЦІВНИКАМ
ТУТ ШТАБ-КВАРТИРА «ВІКТОРІ»
Нарешті. Де ти була?
Я зробила уникання людей олімпійським видом спорту.
-Тут просто неймовірно! -Ти не бачила й половини.
У ванні спатиму — не знайдуть.
Не сумніваюсь. Привіт!
Привіт!
Може, вас зацікавлять наші коктейлі?
-Так. Дякуємо. -Так, дуже зацікавили.
-Па-па. -Бувайте.
Дякую.
-Я їх боюсь. -Вони такі моторошні.
Може, і сплять догори дриґом.
Вони щодня в однаковому ходять?
Але цей дивак робить найкращий мангеттен.
На медовий місяць ми були на Сі-Айленді.
-Що? -І ми там само.
-Серйозно? -Їли в «У Домініка»?
Я трохи нервувався.
Щоб звикнути потрібен час.
Так. Адаптація тривала, але з часом стає легше.
Саме так.
Я дуже радий, що я тут. Не можу й…
Ми й не помітили.
Якщо чесно, я сама не своя після приїзду сюди.
Ага.
Білл каже, що це через джетлаг. Якісь розмиті почуття.
Через тутешнє повітря. Звикнеш.
Доктор Коллінз теж так сказав.
-Навіть завітав до нас. -А ти, Джеку?
-Інженер. -Візьмімо її на шопінг.
В іншому відділі, ніж Дін і Тед.
По суті, у гіршому й менш важливому.
Я не мав нагоди поговорити із Френком.
Френку не треба з тобою розмовляти.
О, вибачте, я не…
Не уявляєш, який він дивовижний і на що здатен.
Тобі пощастило знати, хто він, і, тим паче, бути в його домі.
Я дуже схвильований. Вибачте.
Я розхвилювався. Гаразд.
Народе, ходімо.
-Сюди? -Так, ви маєте стати попереду.
Усі станьте в коло, будь ласка.
Що ж, зазвичай у нас немає можливості
вітати пари в себе вдома.
Та в цьому випадку не могли дочекатися,
щоби привітати наших нових жителів.
Білле, Вайолет…
Я дуже рада, що тобі випала нагода вчитися у мого чоловіка,
долучитися до цієї місії і стати частиною цієї спільноти.
Френк створив дещо по-справжньому унікальне.
Те, що він тут створив — це…
Це інший шлях.
Кращий шлях.
-І в нас є лише ми… -Чому ми тут?
Ходімо звідси негайно.
Нас тут не повинно бути.
Що це було?
Ну-ну.
У Маргарет і Теда складний період у житті.
Маргарет поставила правильне та хороше запитання.
Чому в біса ми тут?
Чому? Коли цей ландшафт такий
пустельний, кам'янистий, запорошений, такий…
непридатний.
Чому б не втекти?
Чому б не повернутись до статус-кво, у безпечне місце, де ми маємо бути.
Ні, я обираю… Ми обираємо відстоювати своє.
Так?
Дивитися пильніше, копати глибше.
Довбати цей чистий, неприборканий потенціал.
Цей самоцвіт безмежної та неймовірної цінності.
Надто легко відволіктися на те, що на поверхні.
Набагато складніше, сміливіше, я б сказав,
шукати приховане.
Діне, що є ворогом прогресу?
-Хаос. -Так.
Гидке слово. Хаос.
Безжальний ворог цей хаос.
Енергія розфокусована, відкриття стримані, надія придушена, велич прихована.
Я бачу велич у кожному з вас. Я точно знаю, хто ви.
-Що ми робимо? -Змінюємо світ.
Саме так.
Я дивлюся навколо і бачу ще одну причину, чому я тут.
Раніше незнайомі обличчя, а тепер усі присутні,
як одна смілива родина.
Такі люди, як д-р Коллінз. Він зі мною заснував цю спільноту.
Дякуємо, д-ре Коллінз за ваше бачення.
І авантюристи, як Білл — наш новий сміливий дослідник.
Цей відважний молодий Робінзон Крузо
вирішив долучитися до нас у цій подорожі.
Білле, дякуємо, що ти став нашим партнером.
І дякуємо, Вайолет, що ти його партнерка.
Він би не впорався без тебе.
Усім вам, дружинам…
Ми, чоловіки, багато хочемо.
Ми просимо сили, плеча, на якому можна поплакати,
їжу вдома, чистий будинок,
і передусім розсудливість. А це…
Це дуже важко.
Ти моя скеля. Мене не було б тут без тебе.
Дякую.
Можете розходитись.
Джеку?
-Маргарет. -Вони мене тут ховають.
Еліс, зачекай хвилинку. З нею все буде гаразд.
Не гаразд. Нічого не гаразд.
-Їй просто треба поспати. -Я не сплю.
Мені сняться кошмари.
Що ти робиш?
Цікаво, чому я вибрав цю краватку.
Мені подобаються твої краватки.
Ні. Ззовні багато людей.
Джеку, там дуже багато людей.
Здивуй його на парному матчі. Він оцінить цей костюм.
О, так. Можете записати на рахунок Діна?
Досі не вірю, що всюди просто записують на рахунок.
Так, але у Вікторі є речі, яких не купиш за гроші.
Так, ніяких хвилювань через погоду чи водійські права.
-Я обожнюю водити машину. -Ні.
Ні, ти любиш, коли Джек вчить тебе їздити. Це прелюдія.
Повернімося до списку гостей. Кеті та Боб були у Френка?
-Гадаю, так. -Справді?
Вони якось надто випадково вибирають, кого запросити, а кого ні.
І тут ні до чого посада чи успіх, чи навіть те, що тебе всі люблять.
Хлюп-хлюп. Хто готовий зануритися в літо?
-Запишіть це. -Жах.
-Чула, Маргарет зірвалася. -Боже.
-Плеснула комусь в обличчя? -Що? Ні.
Такого не було. Вона була засмучена.
Як принизливо. Тед утратить роботу.
Якби Пітера звільнили, я б наклала на себе руки. Серйозно.
-Не можу жити деінде. -Просто Маргарет дуже складно.
І хто в цьому винен?
Так, але мені її все одно шкода.
Звісно. Жахливий нещасний випадок.
Це не випадок.
Банні, припини. Годі.
Не хочу ображати. Вона була твоєю подругою.
Вона була нашою подругою, коли була нормальною, а потім одуріла.
Вивела свого сина в ту пустелю.
-Їй здавалося, що вона щось бачить. -Це галюцинації.
Не зовсім зрозуміло, що сталося.
Вона знала про небезпеку, як і ми всі.
Єдине, що вони просять, — це бути тут, у безпеці.
А вона все одно потягнула того хлопчика бозна-куди.
Якщо вони не хочуть, щоб ми туди йшли, на це є причина.
Тож коли її знайшли…
Вона була сама. Хлопчика не знайшли.
Я знала, що він помер, але не розуміла…
Вона каже, його забрали, щоб покарати її.
Хлопці та їхні іграшки. Хоча б знаємо, що вони працюють.
Як гадаєш, чим вони там насправді займаються?
-Ти про що? -Ми знаємо те, що нам кажуть…
Типу «видобуток прогресивних матеріалів».
Але деколи Пітер натякає, що вони там створюють зброю.
І що це відбувається під землею,
-бо Френк знайшов… -Пеґ.
Даруйте.
Ми всі тут, бо віримо в місію.
Так.
У нас теж є робота, не менш важлива і необхідна.
Робимо її вдома: підтримуємо і піклуємося про них.
Без цього вони б не могли йти змінювати світ.
Усі концентруються на жертвах, на які ви йдете,
коли прагнете чогось досягти.
Я хочу, щоб ви зосередились на жертвах, які ви робите, нічого не роблячи.
Коли, не здобуваючи того, що, як ви знаєте, належить вам, здаєтесь
і погоджуєтесь на менше.
Для жертовності потрібна не лише мужність, а й віра, коли ви кажете:
«Я витримаю цей біль, ці страждання, ці зусилля,
знаючи, що те, чого я хочу, чекає на мене по той бік».
Жертвувати чимось страшно.
Але ви жертвуєте чимось ще більшим, віддаючись страху.
До завтра.
МІСЬКА ЛІНІЯ ВІКТОРІ РОЗСЛАБТЕСЬ І ЇДЬТЕ!
«ВІКТОРІ» ФАЗА 2 НЕЗАБАРОМ
-Сьогодні без покупок? -Що?
Кажу: сьогодні без покупок, га?
О, так.
Це кінцева,
тут я розвернусь і поїду в місто.
Нічого, я сіла просто покататися.
Хотілося піти кудись з дому.
Подихати свіжим повітрям.
Пане? Ви це бачите?
З вами все гаразд?
Так. Ви бачите той літак?
Вибачте, але я вас не розумію.
Там літак. Прямо…
О ні! Боже мій! Зупиніться!
Той літак! Він упав!
Ви впевнені?
Так. Треба туди поїхати. Він щойно впав.
Я покажу де.
Поїхати? Ні, я туди не їжджу.
Що?
Я туди не їжджу. Нам треба залишатися там, де безпечно.
Але я не можу піти туди сама.
Це не мій маршрут. Я не можу.
А що як їм потрібна допомога? Агов!
О господи.
О господи. Що з вами таке?
ОБЕРЕЖНО
ПОПЕРЕДУ НЕБЕЗПЕЧНІ МАТЕРІАЛИ ПРОЇЗД ЛИШЕ ДЛЯ ПЕРСОНАЛУ
Агов?
Мені потрібна допомога. Там сталася аварія.
Літак упав…
Агов?
Ми можемо відпустити.
Ми можемо відпустити почуття, яких нас навчив соціум.
Ми можемо відпустити хаос, який панує під егідою рівності.
Ми можемо глибше зануритися в те, що, на нашу думку, є правдою,
бо ми прагнемо порядку.
Дозвольте своїй свідомості поринути в цей світ, у цю версію правди.
Пориньте глибше в те, як усе має бути.
Еліс.
-Джеку? -Ти прокинулася.
У мене не було часу накрити на стіл.
Що відбувається?
Ну, я готую вечерю.
У нас мало бути п'ять страв.
На жаль, здається, їх залишилося три.
На це не дивись. Цього вже нема в меню.
Що сталося?
Трохи переборщив із приправами.
Ти давно прийшов?
Декілька годин тому.
Ні, на це не дивись. Отже, я готую те м'ясо.
Те, що ти готувала на мій день народження.
Лише з деякими змінами.
Я була тут, коли ти прийшов?
Так. Ти спала в спальні.
Ти кладеш до м'яса моркву?
Як я потрапила додому?
Гадаю, трамваєм.
То він вийшов і мене забрав?
Ти про що?
Джеку, я вийшла з трамвая. Я бачила, як розбився літак.
Еліс, якби розбився літак, я б почув.
-Ні, Джеку, я побачила… -Вони гучні…
-і пішла туди… -Складно не помітити.
Гей. З тобою все гаразд?
-Ні. Я не знаю. Я не… -Що таке?
Мені снився дивний сон. Дуже дивний.
Мені шкода. Знаєш, що я відчуваю після дивних снів?
Що?
Голод. Хочеш морквочку?
Так.
Еліс, я маю тобі в дечому зізнатися.
Здається, картопляне пюре не вийде.
Спочатку картоплю треба зварити, котику.
Я знав, що щось пропустив. От ідіот.
Я поставлю воду.
Ні.
-Дай я поставлю… Добре. -Налий нам.
Налий щось випити. Сьогодні я твій шеф-кухар!
Гей.
Ти мене кохаєш?
Дуже сильно.
Варю картопельку Варю картопельку я
Так, завжди будуть люди, які наживуться на вашому статус-кво,
і вони прийдуть по нас. Вони вже йдуть по нас.
Я готовий усім пожертвувати заради вас.
Я віддам усе, щоб створити кращий світ для всіх нас,
але я не зможу вас захистити, якщо ви не будете вірними мені.
Коли ви щось обіцяєте, ви дотримуєтесь обіцянки?
Ваше слово — закон? Ваше слово — правда?
Воно — наш договір?
До завтра.
Алло?
Ти ходила туди. Ти це бачила.
Маргарет?
Ти це бачила. Вони брешуть нам усім.
Я не можу зараз розмовляти.
Ніхто не запитує. Еліс, тут не можна залишатися.
Я не божевільна.
Це повна маячня, припини це.
Еліс, ти мене знаєш…
Ні.
Маргарет?
Ні. Не треба!
Чекай!
Ні. Відчепіться від мене!
Маргарет! Відчепіться!
Маргарет!
Джеку, ти не розумієш. Я була там.
Я все бачила.
-Я втомився, сонний. -Вона впала.
Я хотіла допомогти, а вони мене відтягнули.
-Навіщо їм це робити? Вони… -Припини це!
З нею точно не все гаразд, Джеку.
Ні.
Я не знаю, що тобі сказати.
Тед зараз із нею в лікарні. Сказав, їй накладуть декілька швів.
Вона впала, коли мила вікно. Це нещасний випадок.
Ні. Я її бачила. Вона себе порізала.
Ти погано спала.
-Не смій! -Тобі було зле.
Вона впала, а ти собі уявила найгірше.
Вона перерізала собі горлянку!
Це якесь божевілля.
Джеку, я це бачила. Вона порізала себе.
Кров була всюди. Це не декілька швів.
Будь ласка, не впадай в істерику.
Джеку…
Ми з нею дружили.
І вона просила мене допомогти.
А я її не слухала. А потім сталося це.
І я відчуваю, що це я винна.
Ніхто не винен. Це нещасний випадок.
Ні.
Вона сказала, що за нею прийдуть, бо вона щось знає.
-Чому вони брешуть про те, що сталося? -Прошу, припини.
Що вони приховують?
Ну, котику, погодься, що це дивно.
Годі!
Щось не так!
Чим ти займаєшся на проєкті «Вікторі»?
Ти знаєш чим. Я інженер.
Я знаю.
Але що вони роблять?
Будь ласка…
Що насправді відбувається?
Не запитуй мене про це.
Видобуток прогресивних матеріалів?
-Ти знаєш, нам заборонено говорити. -Що це взагалі?
Ну, скажи, що це значить?
Що це значить? Ти знаєш?
Знаєш, чим займається Френк?
Це секретно.
Не обговорюємо роботу навіть з іншими відділами.
Тобі це відомо.
А як Маргарет мала рацію?
Еліс, припини.
-Що як тут небезпечно? -Годі вже!
Я причетний до важливої справи, Еліс.
Справа, якою займається Френк, надважлива.
Я знаю, котику, але ти не слухаєш.
Не всі отримують таку можливість.
Якщо продовжиш таке казати, то поставиш все під загрозу.
Ти боїшся, що тебе понизять? Цього ти боїшся?
Наше життя, Еліс.
Наше життя разом. Ось це.
Ми можемо це втратити.
Прошу, візьми себе в руки.
Будь ласка.
Бляха-муха.
У Вікторі безпечно й надійно.
Це ідеальне місце, щоб ростити дітей, як ви завжди хотіли,
коли ви не відпочиваєте з друзями чи насолоджуєтесь краєвидами
цього залитого сонцем раю.
Хоча, можливо, найкращий краєвид для вас — біля басейну клубу.
Тут ви можете жити так, як заслуговуєте.
Ми всі можемо жити…
Якби я могла щось сказати Френку, це було б просто «Дякую».
Не знала, що можу бути такою щасливою.
Чесно, я й не пам'ятаю своє життя до переїзду у Вікторі.
Френк дав нам можливість усього життя. Я б не…
Нам так пощастило жити тут.
-Якийсь вірус ходить? -Наскільки я знаю, ні.
Це звичайнісіньке виснаження.
У вас недавно був якийсь стрес чи складна ситуація?
Вона бачила, як впала дружина Теда. Мабуть, це від шоку.
Так, упала вона боляче. Мабуть, їй дуже соромно.
Це було не падіння.
Вона перерізала горло.
-Еліс. -Ні.
Перенесена травма може спричиняти зміни спогадів.
Навіть кошмари.
Це…
Є таблетки, можу виписати.
Навряд чи вони мені потрібні.
Це для профілактики.
М. ВОТКІНС ЗАГРОЗА
Вони допомогли більшості моїх пацієнтів.
Просто трохи тебе заспокоять.
Їй вони не потрібні.
Це не проблема.
Ми самі впораємося.
Гаразд, тоді так і запишу.
Що ви зробили з Маргарет?
Перепрошую?
Дружиною Теда.
Вибачте, я просто…
Я не розумію, як це з нею все гаразд.
Ти ж не хотіла б, щоб я обговорював тебе
з іншими пацієнтами, правда?
Я була б не проти.
Я б дуже хотіла дізнатися, як ви її вилікували.
Ну, як тобі відомо, ми тут надаємо психіатричну та фізичну допомогу.
Маргарет потребувала і того, й іншого.
Добре, що фізично вона здорова,
але психологічно ні.
У неї були серйозні проблеми. Нервові зриви. Параноя.
Через це Тед не зміг працювати,
тож він більше не працює на проєкті «Вікторі».
Їй потрібна серйозна допомога.
На відміну від тебе.
Ні. Їй це точно не треба.
Тут зовсім інша історія.
Як там британці кажуть?
«Зберігайте спокій і живіть далі».
Джеку, проведеш?
Звісно.
І не забувай:
-я завжди на дзвінку. -О, дякую. Дуже вам дякую.
Ну ж бо.
Ти знаєш наше ставлення до цього.
Ви повернулися. Ви це забули.
Я б і голову забув, якби не трималася.
Джеку, тобі не треба на роботу?
Так. Треба.
Побачимося пізніше. Гаразд.
О, ні. Це не…
МЕДИЧНИЙ ОГЛЯД ВИСНОВОК
СУБ'ЄКТ ВІДМОВИВСЯ ВІД ДОГЛЯДУ ОСТАННЄ ПОПЕРЕДЖЕННЯ
Може, запрошу Шеллі потанцювати, наче слушний час.
Ти ще у ванні? Ми запізнимося.
Бачиш, яке я тобі купив плаття? Вибрав минулого тижня.
Не міг припинити уявляти тебе в ньому.
-Дякую. -Ага.
Ти неймовірна.
Я подумав, варто спробувати щось шалене.
Заведімо дитинку?
Що?
Не прямо зараз.
Слухай, я кохаю тебе.
Мені тебе замало.
Хочу ще маленьку версію тебе.
Не знаю, гадаю, це було б класно.
Подумай про це, добре?
Добре.
Сьогодні буде чудовий вечір. Ти будеш красивою.
СЬОГОДНІ ВІКТОРІ ЗАВТРА — УВЕСЬ СВІТ
Добрий вечір. Ми вас чекали.
Перепрошую.
У вас найкращий столик у закладі.
-Радий тебе бачити. -Привіт, хлопці.
Чому ви завжди сваритесь? Що з вами?
-Завжди. Постійно. -Усе добре.
-Привіт! -Нарешті. Привіт.
Привіт. О боже!
На, випий.
Ти як лялечка. Покрутись!
Це мій, а це твій. Ну, уперед.
-До дна. Ось так! -Пий до дна!
Ось так!
А ось і баламути.
Не віриться, що ми можемо посадити вас за один стіл.
Усе заради збереження майна.
Це точно.
Еліс, як твоє самопочуття?
Добре. У мене все добре.
Тут так гарно. Дякуємо, що запросили нас.
Як розіб'ється бокал, прийду сюди.
О, не провокуй, бо битимемо їх увесь вечір.
Побачимось пізніше на танцях?
Так. Звісно.
Уміє мій чоловік утнути вечірку, еге ж?
Він стільки для нас робить.
Більше, ніж ми зможемо йому повернути.
Але я підготувала для нього невеличкий… подарунок.
Для всіх нас. Сподіваюсь, вам сподобається.
Почнімо!
Ти ходила туди.
Ти бачила це.
У неї були нервові зриви.
Параноя.
Що ви на це скажете?
Тримайте. Мій вам уклін.
А тепер аплодисменти! Ну ж бо!
То що, вам сподобалося?
Вставайте, не сидіть, ну ж бо!
Сонце, як ти? Радий зустрічі.
Ось так, ось чого я добивався. Хто багато працює, той багато танцює.
Що скажеш, Джеку?
-Джеку, я хочу додому. -Що?
Ну ж бо, Тіме. Гаразд!
Як вам таке? Плескайте.
Прошу, нам треба піти. Вже. Будь ласка.
Просто випий. Усе буде добре.
Лише найкраще для Вікторі. Господи!
Добре, сідайте.
Тепер мені буде важко дотримуватися плану, але…
Мушу визнати, я…
Я планував… сам дещо розповісти.
Знаю.
Джеку Чемберсе.
Вийди сюди до мене на хвилинку.
Джеку. Будь ласка. Я хочу додому. Ми маємо піти.
Ну ж бо, поаплодуйте йому.
Треба його підбадьорити.
Зустріньте його грандіозними оваціями, у стилі Вікторі.
Джек Чемберс.
Сьогодні мій улюблений вечір у році.
Я люблю бачити всіх під одним дахом і те, як усі ми виросли.
Але мало хто…
Мало хто виріс настільки
вражаюче,
як цей молодий чоловік.
Я обмірковував це довго і старанно. Бог мені свідок.
Це точно дещо надзвичайне.
Але знаєте що? Цей чоловік теж надзвичайний.
Я захоплююся цим чоловіком.
Джеку Чемберсе, для мене честь…
запросити тебе долучитися до нашої
старшої консультативної ради.
Ти той, за кого себе видаєш?
Ти нам підходиш.
Дякую за твою відданість.
Попереду ще багато хорошого.
Як вам таке, пані та панове?
Хочете побачити, як він танцює?
Гляньте, як цей хлопчина танцює!
Ну ж бо!
Гляньте, що виробляє.
Не кажи так. Ти знайдеш іншу роботу.
Еліс!
Гей. Що таке? Золотце.
Що сталося? Що таке?
Неймовірно!
Усе гаразд. Усе добре.
Банні, нам треба йти. Треба забиратися звідси негайно.
Ні. Усе гаразд.
Ну, розкажи мені, що сталося?
А як вам таке?
Ви це бачите?
Маргарет мала рацію.
Вона ставила запитання, на які вони не хотіли відповідати.
Тому вони її заткнули.
Вона не послизнулася. Це не випадковість. Я бачила, як вона впала.
Вони про все брешуть.
Танцюй, Джеку!
Змусимо його покрутитися?
Тож я пішла туди. Я все бачила.
Ти ходила туди?
Так, ось так! Ну ж бо, хлопче, швидше!
Не зупиняйся! Ну! Так!
Ось так!
Хіба після такого ви не вірите?
Випрямись!
Випрямись, уклонись! Ти заслужив ці оплески!
Я доторкнулася і побачила дещо.
І я продовжую пригадувати все більше.
А ще я чула голос Френка, він у моїй голові…
Це не просто святкування нашої свободи
від свавільних правил суспільства —
це святкування вивільнення потенціалу!
Це нагадування, хто ми!
Хочеш, я тобі покажу? Ходімо туди.
Зараз усі зайняті. Візьмемо машину Діна.
-Можемо поїхати… -Годі!
-Ти здуріла? -Що?
-Ти ходила до штабу? -Я думала, літак розбився.
Це єдине правило, якого нас просять дотримуватися.
Ти знаєш, як це небезпечно.
Ми не здаємо назад. Ми просуваємося вперед. Так?
Ми просуваємося!
-Ти обікрала д-ра Коллінза? -Бо у Маргарет не все гаразд!
Візьми себе в руки, Еліс!
Ти поводишся, як дитина.
Твій чоловік там насолоджується найважливішим вечором у своєму житті.
Його вшановують, а ти тут усе псуєш?
Ні!
Ти говориш, як Маргарет!
Кому належить цей світ?
Нам!
Кому належить цей світ?
Нам!
-Кому належить цей світ? -Нам!
Кому належить цей світ?
Це зветься «Операція вилучення».
Це вищий рівень безпеки.
Я керуватиму нею сам,
а це означає, що Френк мені довіряє.
-Вітаємо! -Вітаємо!
А ось і він.
Нічого собі. Які гарні. Проходьте.
-Проходьте. -Я хочу це для тебе. Дякую.
Ми запізнилися? Здається, так.
Приїхали одночасно.
Що це тут за їжа? Отакої!
Що б тут не було, тут класно.
Подобається? Я радий, Білле.
Друже, скажи правду. Він прийде?
Це тобі. Гадаю, він прийде.
Як тобі вдалося його запросити?
Не мені. Це все Еліс.
Ось вони переваги. Ясно.
У цьому будинку все з журналу?
Звичайний будинок. Покажи каблучку.
Ми випередили Банні?
Вона не прийде.
Я ж казала.
Перепрошую. Можна я…
Добре, що ти танцюєш, бо ти дуже незвабний.
-Вони прийшли! -Скільки секретів ти…
Дякую.
Дуже рада тебе бачити.
Так я і знав. Я казав Пеґ, що це не офіційна зустріч.
Джеку! Ах ти схиблений сучий сину!
-І що мені з цим робити? -Хай вже буде.
Я їй казав, що це неформальна вечеря.
-Постав це в лід. Я пишаюся тобою. -Ого. Дякую, що завітав.
Дуже гарний дім, до речі.
-Джеку, зробиш Шеллі коктейль? -Авжеж.
Френку, учора було відпадно.
Так.
Тепер упрошую жінку залізти в келих мартіні.
-Він зацінив. -Ні.
-Де твій бокал? -Ось тут. Будьмо!
Будьмо. Який симпатичний будинок.
-Як ти? -Я? Чудово.
Після події з Джеком — неймовірно.
Ну звісно.
Будьмо. Дякую, що прийшли.
Ти вчора тріумфував.
-Розмови лише про тебе. -Ідіть розважайтесь.
Повернусь на кухню, побачимось…
-Тобі допомогти? Точно? -Ні, ідіть. Точно. Ідіть винюхуйте.
-Крутий програвач. Я в захваті. -Справді?
У мене вдома лавка. Як ти дістав…
Мабуть, помітно, що в закусках
я можу виразитись і відмовитися від умовностей.
Це справа практики. Може, якось навчиш мене.
Цього не навчити.
Я дізнався дещо дуже захопливе.
Справді? Що саме?
Кажуть, ви з Джеком плануєте дитину.
О, ну…
Побачимо.
Сподіваюсь, буде хлопчик.
Шкода, що Банні тобі не повірила.
Але, знову ж таки, ти не повірила Маргарет, отже,
чому хтось має вірити тобі?
Боже, ти мене дивуєш.
Я довго чекав когось такого.
Того, хто кине мені виклик.
Ніхто з великих не змінив хід історії,
не випробувавши межі свого потенціалу.
А ти випробовуєш мене.
Так.
Сподіваюся, ти не зупинишся.
І все ж, ось ти де. Готуєш вечерю.
Як слухняна дівчинка.
-Сідайте. -Авжеж.
Уже знаєте стать?
Ні, сподіваюсь, хлопчик. Дякую.
Їх завжди мало, так?
-З дівчатками складно. -Зараз підійду, добре?
Еліс розповіла, що ти вправний тенісист.
-Вона це сказала? -А це не так? Ага.
Вона тактовна.
Ну, ми шукаємо серйозних суперників.
Захочеш пограти — дзвони.
Чув про твій славетний бекхенд.
Якщо потрібен партнер, я тут.
Я до такого не готовий. Не знаю…
Дякую.
Не знаю, як ви, народе, а я буду рибу.
Приємно бачити знайоме обличчя.
Бачили ті вікна? З дощечками?
Їх називають «жалюзі».
Ви знали?
-Але не знаєте чому. -Боже.
Це французькою заздрість.
Питаєш: «Чия це дитина?» А вони кажуть: «Ваша».
А ти їм: «Як таке можливо?» А це справді твоя дитина.
І я роблю це щороку.
Вайолет, звідки ти?
-Перепрошую? -Я питаю: «Звідки ти?»
З Філадельфії.
І я з Філадельфії.
-Так? Я не знала. -Тому ти мені сподобалась.
Тут більшість жінок з Філадельфії.
Чи з Балтимору. Або Чикаго.
Я помітила.
Комусь щось подати?
Я особисто не сумую за зимами.
Ні. Я оживаю від сонця, попри те, що я світлошкіра.
Обожнюю сонце. І пляж.
Це правда.
На якому пляжі ти була востаннє?
-Знаю цікавий факт про пляжі. -Так?
Пляжі — найбрудніші місця у світі.
Просто пісочниця хвороб і…
Пітере!
-Ніяких хвороб за столом. -Хай знають правду.
Мабуть, я вгадаю. Гілтон Гед? Кейп Код? Чи узбережжя Нью-Джерсі?
Ми всі на медовий місяць були на Сі-Айленді,
чи в Поконо, чи на Ніагарському водоспаді.
Гадаю, ці місця популярні серед молодят. Вони дорогі.
Дуже гарні.
Пітере, ти не договорив.
Білл, мабуть, найгірший…
Вибач, Пітере, я ще не закінчила.
Вайолет, де ти познайомилася з Біллом?
Ми познайомилися в поїзді.
-До Бостона. -До Бостона.
Ага.
Так.
У тебе впав квиток. Він нахилився, підняв його
і дав тобі, еге ж?
Саме так.
Так Маргарет познайомилася з Тедом.
І, Пеґ, я ж не помиляюся, що в Деббі Макінтайр та сама історія.
Так і є. І вони так познайомилися.
-Це правда. Я їм заздрю. -Так?
Чесно, така мила історія. Так.
Цікаві збіги…
Неймовірні.
Ми чуємо обмежену кількість історій.
Нам говорять те, що ми пам'ятаємо.
Допоки
ми не пробуємо згадати те,
що вони хочуть, щоб ми забули.
-Як Маргарет. -Еліс…
Ні, Джеку. Хай говорить.
Мені цікаво, до чого вона веде.
Френк щось із нами робить.
Марення, проблеми з пам'яттю, істерики.
Ми спостерігали їх у Маргарет, і ми знаємо, що це цілком лікується.
Д-р Коллінз виписав тобі ряд ліків,
які ти, очевидно, не приймаєш. Питання в тому, чому…
Він нам бреше. Усім нам.
Банні, твоя найкраща подруга, хвилюється за тебе.
Вона вважає, що тобі треба лікуватись. Тому її тут нема?
Не хочеш, щоб про це нагадували.
Він вас використовує. Усіх.
Ви знаєте, що таке цей проєкт «Вікторі»?
-Ви цікавилися цим? -А ти?
Це тому ти пішла туди?
До штабу.
Що?
Пробач, але ти не знаєш, що він робить.
Ти пішла туди сама, проігнорувавши всі правила.
Вона наразила всіх нас на небезпеку.
Так, я ходила туди,
я ходила до штабу і бачила, що він приховує.
-Я приховую. -Він бреше.
Він бреше про те, чим той проєкт є насправді.
Він ув'язнив нас тут.
Ув'язнив?
Сподіваюсь, ви так не думаєте. Хто так думає?
Вайолет?
Пеґ?
Це лише твій психоз.
Ти сприймаєш довіру як ув'язнення,
і все ж щодня довіряєш.
Як і ми всі. Сьогодні ти довірилась нам і пустила у свій будинок.
Як я впустив тебе у свою спальню.
Еліс? Пам'ятаєш той момент?
Він намагається створити світ.
Якщо хочеш надати свій аргумент,
-говори своїми словами. -Він нас усіх використовує.
-Своїми словами! -Що в цій їжі?
Поговорімо про неї!
-Звідки вона? -Прошу вибачення за її поведінку.
Подумаймо про це.
-Вибачте. Це не нормально. -Молоко з Вікторі. М'ясо теж. Яйця теж.
-Усе від нього. -Це вперше.
Вона дуже хвора і отримає відповідне лікування.
-Обіцяю вам. -Усе, що ми маємо, — від нього!
І все зав'язане на контролі.
Ми навіть не… Може, він труїть їжу!
Досить!
Ми прийшли у твій дім, сидимо за твоїм столом,
а ти посміла ображати й принижувати мого чоловіка?
Він запросив тебе стати частиною дечого настільки ж надзвичайного, як і він сам,
а ти сидиш, наче знахабніла негідниця,
і вимагаєш відповідей на вигадані запитання.
Гарний приклад, так?
Приклад егоїстичного, розпещеного ниття.
Чи це відчайдушне бажання привернути увагу?
Зневажати цю можливість.
Дуже боляче усвідомлювати, що твоя сумна, мерзенна параноя
може зруйнувати все, що ми побудували.
Я не слухатиму твої жалюгідні балачки.
Френку, любий? Я зачекаю в машині.
Що ж…
Джеку, здається, ти забагато налив дружині.
Дякую.
Я очікував від тебе набагато більшого.
Щасти, Еліс.
Джеку, ходімо поговоримо.
Задоволена вечором?
Що? Ні, я не задоволена.
Ти спланувала цей вечір, щоби підірвати мою репутацію.
Ні! Я б ніколи так з тобою не вчинила.
Я б ніколи так не вчинила. Я кохаю тебе.
Я намагаюся… врятувати нас.
Намагаєшся нас урятувати, а сама ходила туди.
Так, бо я бачила авіакатастрофу. Я тобі розповідала.
Джеку, усе, що я сказала за столом, — правда.
Френк сам це визнав. Він визнав це, коли я була на кухні.
Тому я розпочала цю розмову. Тому це все сталося.
Він би цього не зробив.
Джеку…
Усі ставляться до мене, як до божевільної. Але я не божевільна.
Ти маєш мене вислухати.
Чуєш?
Чуєш? Глянь на мене.
Для мене…
ти
важливіший за все це.
Ти важливіший за Вікторі.
Важливіший за Френка.
Я вірю в тебе.
Я не вірю в нього і не довіряю йому.
І не довіряю цьому місцю.
І я більше не хочу тут бути.
Я більше не хочу тут бути. Їдьмо звідси.
Нам треба поїхати. Можемо поїхати куди завгодно.
Куди завгодно. Створити свій власний світ,
де будемо лише ми з тобою, і все буде добре.
Неважливо, куди ми поїдемо, важливо, що разом.
Будь ласка.
Добре.
Добре?
Добре.
Добре?
Добре.
Я кохаю тебе.
Треба їхати сьогодні. Треба їхати, тут не можна лишатися.
Гей.
Я кохаю тебе. Їдьмо.
Я кохаю тебе.
Джеку? Я взяла перекус на випадок, якщо їхатимемо всю ніч.
Здається, усе взяла.
Їдьмо.
Котику, їдьмо. Ну ж бо.
Пробач.
Що?
Я дуже сильно тебе кохаю, Еліс.
Котику, що таке?
Я намагався запобігти цьому.
-Що? Нумо… -Прошу, повір…
Котику, ми маємо їхати. Ти маєш рушити.
Треба їхати. Рушай.
-Пробач. -Ні!
Ні, Джеку, прошу тебе! Я стану кращою!
Еліс, пробач мені!
Дозволь мені стати кращою! Котику, благаю тебе!
Дозволь стати кращою. Геть від мене!
Дозволь мені стати кращою. Я дуже… Джеку, благаю!
Вони роблять мені боляче! Ні!
Ні! Джеку! Вони роблять мені боляче!
Вони роблять мені боляче!
Трясця!
Ні, прошу вас, не робіть цього.
Люба моя, я
Увесь час з тобою
Хіба не бачиш ти
Я хочу бути
Як мені тепер про тебе дбати?
Не кажи так. Знайдеш іншу роботу. Усе добре.
Мені шкода.
Працюватиму в декілька змін. Це не проблема.
Готово. Практиканте, зашивайте.
Тримач для голки. Щипці.
-Ну все, народе. Добраніч. -Добраніч.
Добраніч, лікарко.
-Добраніч, лікарко Воррен. -Добраніч.
Гадаю, головне питання…
Ти так пізно. Думав, будеш удома до десятої.
І я так думала. Операція була довгою.
Що ж, я вмираю з голоду. Нічого не їв.
Чому?
Я не знав, що ти хочеш, а ти не відписувала.
Я не беру телефон в операційну, Джеку.
Якби лише я це знав.
Гарячої води нема?
Я дзвонив майстру. Він не зміг сьогодні.
Гаразд, коли нема як помитися, то піду спати.
Ти чого? Ми весь день не бачилися.
Вибач, але я дуже втомилася, котику.
-Потанцюй зі мною. -Ні, Джеку. Припини.
Я щойно прийшла з 30-годинної зміни, прооперувала 12 людей,
і мені знову на роботу через шість годин. Я валюся з ніг.
Мені треба спати. Ясно?
Гадаю, головне питання,
чи знаєте ви когось дійсно щасливого. Так?
Чи задоволеного?
Сучасне суспільство придушило наше справжнє Я
і віддалило від біологічної неминучості.
Я бачу ту версію вас, яку ви заховали дуже глибоко,
і на яку всім начхати.
Ось це і є… ви справжній.
Я знаю, що ви той, за кого себе видаєте.
Ось так краще.
Вітаємо вдома.
-Диви, хто одужав. -О, дякувати Богу!
ВІТАЄМО ВДОМА ЕЛІС
Не кричи на всю околицю. Я тут.
Я так сумувала. Почала писати плітки в щоденник.
-Справді? Я хочу почитати. -Так сумувала.
-Ого, ти така неймовірна! -Дякую. Мені краще. Усе добре.
-Я дуже рада, що ти повернулася. -Я теж.
-Привіт, Джеку. Ого! Яка машина. -Подобається?
Дін точно її зґвалтує.
А де він?
Грає в гольф з Біллом.
Сонце, ти теж піди.
Ти весь час доглядав за мною і заслужив відпочинок.
Так, іди. Залиш її, я її забираю. Займемося садівництвом.
Що?
Дивитимемось на квіточки й питимемо. У мене нема саду.
-Бувай. -Бувай.
Побачимось пізніше. Добре.
Вайолет навіть не встала. Наче дупа приклеїлась до стільця.
А Пеґ так розшарілася, я думала, у неї голова вибухне.
Пеґ — дружина Пітера. Завжди вагітна.
Точно. Так.
Точно, згадала. Звісно. Вибач.
У мене після лікування в голові туман.
Нічого. Із часом усе пригадаєш.
Так. Гаразд.
О лишенько! Ось і вони.
Отакої! Привіт!
Бачила плакат?
Це найгарніший плакат, який я коли-небудь бачила!
Замовляли його в художників?
-Ми самі малювали. -Невже? Та ну.
Швидко, покажіть. Ходімо, покажете.
Ось це я малювала.
Покажеш пальчиком? Що саме? Давай.
-Я намалювала сонечко і літеру… -Сонечко і літеру…
У контролі є краса. У симетрії є грація.
Ми рухаємося, як одне ціле.
У контролі є краса. У симетрії є грація.
Ми рухаємося, як одне ціле.
У контролі є краса. У симетрії є грація.
Ми рухаємося, як одне ціле.
Привіт.
-Пахне дуже смачно. -Дякую.
-Як твій день? -Я вже й не пам'ятаю.
Добре.
Що ж, ти трохи зарано, бо я маю
багато чого доробити.
Мені треба дещо дістати з духовки.
Ні, згорить.
Спочатку поїмо, це збільшить твою витривалість.
Боженько, яка краса.
Люба моя, я
Увесь час з тобою
Хіба не бачиш ти
Я хочу бути
Увесь час з тобою
І зараз, коли я
З тобою увесь час
-Хіба не бачиш… -Хіба не…
-З тобою хочу бути -…хочу бути
-Увесь час з тобою -Увесь час з тобою
Проєкт «Вікторі», кандидат номер 426.
Ім'я: Джек Чемберс. Вік: 29 років. Група крові: перша негативна.
Психологічний стан: задовільний. Обрана національність: британець.
Обрана дружина: Еліс Воррен. Попередні стосунки: є.
Ви готові дотримуватися необхідної в спільноті секретності?
Так.
Ви розумієте наслідки розкриття правди?
Так.
Ви знаєте, що відповідальні за налаштування домашніх пристроїв?
Так.
Ви погоджуєтесь на фізичні та медичні умови для вступу у «Вікторі»?
Так.
Ви знаєте, що ви відповідальні
за фізичне утримання обраної дружини?
Так.
Ви знаєте про щоденний вихід
із симуляції через штаб «Вікторі»
і повернення туди лише у призначені години?
Так.
Люба моя, я
Увесь час за тобою сумую
Хіба не бачиш ти
З тобою хочу бути
Увесь час з тобою
Хіба не бачиш ти
З тобою хочу бути
Увесь час з тобою
Вітаємо на проєкті «Вікторі».
Наразі в системі 72 активних користувачі.
Ваше повернення почалося.
…під егідою рівності.
Ми можемо глибше зануритися в те, що, на нашу думку, є правдою,
бо ми прагнемо порядку.
Чи можемо ми підкоритися ієрархії природи?
Дозвольте своїй свідомості поринути в цей світ.
У цю версію правди.
Пориньте глибше в те, як усе має бути.
Еліс?
Не підходь!
Добре.
Сонце, у тебе знову зрив. Дихай глибоко.
Усе гаразд. Просто дихай, Еліс.
Добре, ось так. Дихай.
Добре.
Що ти накоїв?
Еліс, будь ласка, не нервуйся.
Усе буде гаразд. Я все поясню.
Що в біса коїться?
-Глянь сюди. Ти моя кохана дружина. -Що в біса коїться?
О ні.
Ні. Не кажи цього. Ти мене не кохаєш.
Ні, не роби цього. Еліс, добре подумай!
Подумай про своє життя і те, чого ти насправді хочеш.
Ти психопат.
У мене було життя. Ти забрав його в мене.
Ні, я врятував твоє життя.
-Брехня. -Ні, послухай.
Ти постійно працювала!
Я хотіла працювати! Я любила працювати! Що?
Ти була нещасна. Зовсім бідолашна. Ти ненавиділа таке життя!
Це було моє життя!
Моє! Ти не маєш права його в мене забирати!
Я дав тобі це!
Я дав тобі все це, Еліс!
Нам пощастило бути тут!
Френк створив цей світ, щоб ми мали життя, на яке заслуговуємо!
Я маю йти звідси щодня, заробляти, щоб утримувати нас тут,
і я ненавиджу кожну хвилину того життя. Я ненавиджу те кляте життя, Еліс!
А ти залишаєшся тут. Ти щаслива!
Ти щаслива.
Це нормально.
Еліс. Ми тут ідеальні.
Хіба ти не хочеш бути ідеальною зі мною?
Ні, ти змусив мене думати, що я збожеволіла.
Я прийшла до тебе…
а ти змусив мене думати, що я схиблена.
Еліс, мені дуже шкода.
Зате тепер я не мушу тобі брехати.
Еліс…
-Еліс, прошу. Я кохаю тебе. -Я знаю.
Ти знаєш. І я все зроблю заради тебе.
Ти — моє життя.
Я кохаю тебе. О боже.
Неважливо, де ми. Важливо, що ми разом.
Ти сама казала. Ти мені це казала.
Еліс.
-Еліс, мені шкода. -О боже.
Є й інші?
Є інші люди, як я? Де їхні тіла?
-Я не знаю, де вони. -О боже.
Я навіть не знаю, хто ці чоловіки. Присягаюсь.
Це нас не стосується.
Чоловік відповідає лише за свою дружину, усе.
То всі дружини застрягли тут?
О боже, і діти.
Ні. Еліс, діти не справжні. Не переймайся через них.
Тут я і ти. Глянь на мене.
Не переймайся через них.
Добре? Тут тільки я і ти. Будь зі мною.
-Мені треба… -Ми будемо щасливими.
-Мені треба хвилинку. -Тут ми будемо щасливими.
Ні, Джеку.
Ні, Джеку, будь ласка.
Припини. Еліс!
Ні, мені треба хвилинку…
Відпусти! Я не можу дихати!
-Відпусти! -Еліс, припини!
-Ні! -Годі, Еліс!
Годі!
Еліс?
Що сталося?
Що таке?
Джек Чемберс загинув.
Еліс, послухай мене.
-Ні, я маю дещо розповісти. -Ні, тікай.
-Ні. Цей світ нереальний. -Еліс, тебе вб'ють.
Френк створив програму.
-І він створив світ, і… -Я знаю.
І вони тебе вб'ють у реальному світі.
Вони вб'ють твоє справжнє тіло. Ти маєш утекти.
Розумієш? Боже милостивий.
Еліс, якщо людина помирає тут, вона помирає і в реальності.
-Що? -Джек уже тебе не поверне.
Не зможе повернути, як тоді.
Ти маєш вийти, негайно.
Еліс, тікай. Ти можеш узяти машину Джека.
-Відповідай! -Їдь до штабу. Ти була там.
-Ти маєш їхати вже, Еліс! -Тобто ти знаєш?
Послухай…
Я завжди знала.
Я обрала це.
Тут мої діти.
-Банні, твої діти не реальні. -Реальні.
Вони реальні для мене, Еліс. Бо тут вони живі!
Тут я їх не втратила.
Тут я з ними. Хіба ти не розумієш?
Вони знають? Ті всі жінки?
Ні.
Не знають.
Їдь.
Ти маєш поїхати.
Господи, Еліс, чия це кров? Джеку!
Що коїться? Де Джек? Діне?
Іди в будинок, Еліс. Сонце? Стій.
Де Джек? Що вона робить?
Джеку!
Люба, ходімо додому.
Ми маємо піти додому, прошу тебе.
Там діти.
Де Джек?
Пеґ. Ти маєш піти додому, до дітей!
Пеґ, їй зле.
Казали, такого не буде!
-Замовкни, Білле! -Обіцяли, це безпечно.
Джеку!
Це нагадування, хто ми!
Ми прийшли врятувати світ від самого себе.
Ми керуємо обіцянками. За нами майбутнє.
Ми — братство пишноти, кожнісінький із нас.
Ви наближаєтесь до порталу.
Приготуйтесь до виходу через десять, дев'ять, вісім…
-Кому належить цей світ? -Нам!
-Кому належить цей світ? -Еліс!
Їдь! Еліс, швидко!
Ні!
-Ану геть! -Тебе знайдуть!
Будь ласка! Не будь такою довбаною…
Казали, такого не станеться!
Чорт!
Зупиніть її, недоумки!
Зупиніть її!
Ні!
Рівень безпеки — червоний.
Ми в безпеці.
Не виходьте з приміщень, очікуйте подальших вказівок.
Увага, жителі Вікторі.
Рівень безпеки — червоний.
Де вона?
Страшна аварія.
Дві перші машини й Коллінз. Коллінз загинув, сер.
Слухайте сюди: не дайте їй вийти!
Якщо вона доїде, то зможе вийти. Хто її потім поверне?
Френку?
Френку, що нам робити? Сер?
Дурний, який же ти дурний.
Тепер моя черга.
Ні!
Ну ж бо! Чорт!
Не покидай мене.
Ти і я.
Назавжди.
Ти і я.
Коли приймемо цю реальність,
зможемо відпустити.
НЕ ХВИЛЮЙСЯ, СЕРДЕНЬКО
Переклад субтитрів: Марія Подвісньова