Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ensimmäinen maailmansota raivoaa - miljoonat ovat kuolleet
Saksan keisarikunta kutsuu viimeiset joukot palvelukseen
Myös valtion tanskalais- vähemmistöä, eteläjyllantilaisia.
HUHTIKUU 1918
Äiti.
Mitä, Kalle?
Aprikoitsetko?
Juu. Minä aprikoin.
Huomenna jäät sisään koko päiväksi.
Miksi?
Koska vieraita miehiä tulee Bramstrupiin hakemaan sinua.
Mitä olen tehnyt? - Et ole tehnyt mitään.
Mutta ne haluavat sinut mukaan sotaan.
Minä haluan sotaan.
Pystytkö muka hakkaamaan kanan pään poikki?
Pitääkö sodassa tehdä niin?
Ei, siellä pitää tappaa ihmisiä.
Se ei ole meidän sotamme. Se on saksalaisen sota.
Me ollaan saksalaisia. - Ei, vaan eteläjyllantilaisia.
Me puhumme tanskaa, ja siksi olemme tanskalaisia.
Mutta saksalaiset veivät Etelä-Jyllannin Tanskalta.
Tiedäthän sinä sen.
Lennä pois, pikku kärpänen.
Voit unohtaa sen. Et lähde minnekään.
Tiedän miksi. - Jaha.
Kuka silloin olisi isäntä talossa?
Se on totta. Olet viisas.
Niin. Tyhmä, joka tietää, että on...
...joka tietää, että on tyhmä, hän...
...joka tietää, että on tyhmä, hän on viisas.
Mene makuuhuoneeseen.
Mene makuuhuoneeseen ja pysy siellä.
Nyt!
Päivää, Erna Jensen.
Päivää, konstaapeli Meier. - En ole enää konstaapeli.
Ilmoittauduin palvelukseen ja olen Saksan armeijan vääpeli.
Kalle Jensenin piti ilmoittautua palvelukseen Flensburgissa eilen.
Olet väärässä, vääpeli Meier. Odota tässä.
Mitä mieltä olette hänestä? Olisiko hän vaimoainesta?
Sanotaan, ettei hän ole ikinä ollut miehen kanssa.
Luoja yksin tietää, miten hän pojan on saanut.
Kehuin hyviä makkaroitasi. - Jaha.
Tässä on lääkäri Madsenin lausunto, ettei Kalle sovellu palvelukseen.
Tiedät pojan pään. - Vanhat lausunnot eivät päde.
Nyt tarvitaan kaikki, niin nuoret kuin vanhat. Myös Kalle Jensen.
Erna, pakkaa laukku ja hyvästele nuorimies.
Tai muuten? - Muuten hänet pidätetään.
Syytetään sotilaskarkuruudesta.
Minä haluan sotaan. - Päivää, Kalle.
Onko hyvää makkaraa? - Tapan tällä mitalilla kärpäsiä.
Siinä näet. Sinusta tulee hyvä sotilas Saksalle.
Erna, lähde mukaan Flensburgiin ja hyvästele Kalle kasarmilla.
Mielelläni. Teen valituksen kenraalille.
Tuskin se onnistuu.
Jos sinä voit lähettää Kallen sotaan, -
voit myös hankkia minulle pääsyn päälliköiden puheille.
Tuo makkara näyttää hyvältä.
Lähdetkö sinäkin sotaan, Erna?
Jos keisarilla on käyttöä Kallelle, hänellä on käyttöä minullekin.
Kalle, kun palaat kotiin, minä teen sinulle kaalilaatikkoa.
Pidä huolta itsestäsi, Kalle. - Terve, Kalle.
Lähteekö rouva mukaan?
Anteeksi, että kysyn, -
mutta milloin konstaapelista tuli niin innokas Saksan puolustaja, -
että hän vapaaehtoisesti vaarantaa henkensä?
Vaimovainajani Hildegard oli saksalainen. Hänen muistokseen.
Osanottoni vaimosi vuoksi.
Hildegard oli hieno ihminen, vaikka olikin saksalaismielinen.
Onko Erna koskaan ajatellut perustaa perhettä?
Minullahan on Kalle. - Niin, mutta...
Kallesta tuskin on lämmittämään aviovuodetta.
Jos tuo on ymmärrettävä kosintana, vääpeli Meier, -
sinun olisi pitänyt tehdä muuta kuin lähettää ainoa poikani sotaan.
Se ei ole minun vallassani. Määräykset tulevat ylhäältä.
Menen puhumaan kenraalin kanssa.
Sen jälkeen tulen hakemaan sinut, ja ehdimme kotiin illaksi.
Ellen tule hakemaan sinua, sinä pakenet.
Odotan sinua tuolla tallissa.
Seis!
Te odotatte tässä.
Olen Vääpeli Meier. Minulla on asiaa everstille.
Eversti puhuu kanssanne viisi minuuttia saksaksi.
Kiitos. - Tännepäin.
Muista makkarat.
Säästän avatakseni voileipäpuodin Padborgiin.
On kova työ saada puoti pystyyn, -
ja vaikkei Kalle olekaan kovin nokkela, -
hän auttaa minua levittämällä laardia leiville -
ja nostamalla perunoita...
Eversti varmaan ymmärtää, etten pärjää ilman poikaa.
Maukasta. Oikein maukasta.
Rouva hyvä.
Voisin pidätyttää teidät nyt saman tien.
Mutta koska olette naiivi nainen, jonka äidinsydän on avara...
Annan teidän mennä.
Pojastanne Kalle Jensenistä -
tulee hyvä sotilas.
Ja kuollut sotilas.
Karkuri!
Seis! Pysähdy!
En halua sotaan.
En halua kuolla Saksan puolesta.
Haluan Tanskaan.
Et pääse rajan yli tuossa asussa.
Riisu vaatteesi. Vaihdetaan.
Poikani on kasarmilla. Hän on liian tyhmä sotaan.
Menen hakemaan hänet.
Neljäs kerros, makuusali 18. - Reservijalkaväki.
86. Rykmentti, 8. Komppania.
Reservijalkaväki.
86. Rykmentti, 8. Komppania. - 8. Komppania.
Mikä minun nimeni on?
Julius Rasmussen, Løjt Kirkeby.
Julius, selvä.
Etsi setäni Anton Seiersen. Hän auttoi minua.
Anton Seiersen. Seppä Jelsistä.
Onko sinulla puukkoa?
Eteenpäin!
Tervehdys.
Kolme kahdeksikkoa. - Kolme kakkosta.
Tervehdys.
Olen Julius Rasmussen. Olisi asiaa Anton Seiersille.
Puhu vain tanskaa. Olemme kaikki täällä tanskalaisia.
Paitsi tuo pentu tuolla nurkassa.
Hyvä on. Kuka teistä on Anton?
Kuka sinä olet? - Olen Julius.
Julius Rasmussen Løjt Kirkebystä, veljenpoikasi.
Mahdatkohan?
Mahdan.
Mitä on tekeillä?
Autoin veljenpoikasi turvaan. Vaihdoimme vaatteita.
Julius on nyt Erna Jensen ja on matkalla rajan yli Tanskaan.
Ja sinä siis olet oikea Erna Jensen?
Tämä on poikani Kalle.
Hän ei sovellu sotaan. Minun täytyy saada hänet pois.
Veljenpoikasi sanoi, että voisit auttaa.
Me kaikki haluaisimme pois täältä.
Mutta on liian myöhäistä.
Karkureita on ruvettu ampumaan.
Julius oli onnekas. - Niin oli.
Julius oli onnekas.
Osallisuus sotakarkuruuteen tietää kymmenen vuoden vankeutta.
Uhkaatko sinä minua, Erna Jensen?
Autoin veljenpoikasi Tanskaan. Minun on paras olla Julius.
Vain siihen asti, että saan Kallen kotiin.
Tämä tässä on Julius Rasmussen.
Minun veljenpoikani.
Onko se jollekulle ongelma? Mitä?
Jos tämä tulee ilmi, meitä kaikkia rangaistaan.
Ja siksi me jokainen pidämme suumme kiinni.
Kunnes Julius on saanut poikansa pois täältä.
Mitä on tekeillä?
Schmidt Karl Heinz! - Paikalla.
Volmer Hans Ludwig. - Paikalla.
Stegman Dieter. - Paikalla.
Kaufmann Ernst. - Paikalla.
Lehmann Wilhelm. - Paikalla.
Poulsen Christian. - Paikalla.
Müller Fritz. - Paikalla.
Seiersen Anton Dam. - Paikalla.
Hansen Mathias. - Paikalla.
Väärin napitettu. Muistakaa vastedes.
Rasmussen Julius Dam. - Paikalla.
Petersen Max. - Paikalla.
Karlsen Jakob. - Paikalla.
Nikolajsen Niels.
Julius.
Julius!
Rouva.
Kello on viisi! Herätys!
Herätys!
Kypärä, patruunavyö.
Kypärä. - Patruunavyö.
Kaasunaamari. Tästä lähin uskollinen toverinne.
Eteenpäin.
Kaasunaamari. Tästä lähin uskollinen toverinne.
Meier. - Tästä lähin...
Kuka te olette?
Julius Rasmussen, 86. Reservijalkaväkirykmentti.
Julius Rasmussen, vai niin. Seuraava.
Jos saat Kallen ja minut täältä pois...
...minun oveni on avoinna.
Tästä lähin uskollinen toverinne.
Huomio!
Kaikki miehet ulos. Julius Rasmussen jää.
Erna Jensen.
Mitä oikein mahdoit ajatella? Et saa Kallea täältä pois.
Voin saattaa sinut portille... - Ellen saa Kallea mukaan kotiin...
...lähden Kallen mukaan sotaan.
Olen siellä, missä Kalle on.
Niin arvelinkin. Niin arvelinkin.
Ja sinä tarjosit avioliittoa.
Niin tarjosin. Pelastaakseni Kallen.
Ja...
Voinko luottaa tarjoukseesi?
Palvelus palveluksesta.
Hyvä on. - Niin.
Miehet sisään.
Kuinka moni teistä oikeasti uskoo, että tämä on Julius Rasmussen?
Eikö kukaan?
Tiedät kai, että Julius Rasmussen on nainen pukeutuneena sotilaaksi?
Anton sanoi...
Onko Julius naamioitunut nainen? - On.
Nainen vai mies? - Nainen.
Oikein.
Te halveksuitte keisarillista armeijaa. Sota-aikana.
Heillä ei ole tähän mitään osaa. - Hiljaa!
Piilottelitte laitonta henkilöä. Se on sotarikos.
Mitenhän te mahtaisitte pärjätä preussilaisessa vankilassa?
Ja entä perheenne?
Entä rakkaanne? Vaimot ja lapset?
Äidit? Isät?
Voitteko tuottaa heille pettymyksen?
Haluatteko tuottaa perheillenne häpeää tuleviin sukupolviin asti?
Ei.
Ette tiedäkään, miten onnekkaita olette. Voin taata vapautenne.
Ja kunnianne.
Otan komentooni tämän ryhmän.
Voin saada teidät pois tästä liemestä.
Mutta se vaatii rohkeutta. Se vaatii sisua.
Ja yhteistyötä.
Tätä Julius Rasmussenia tässä ei ole ilmoitettu kadonneeksi.
Julius Rasmussen seisoo tuossa.
Ja Julius Rasmussen jatkaa palvelustaan.
Se on ainoa toivonne.
Onko vastaväitteitä?
Tämä on epätavallinen tilanne.
Mutta pitäkää sitä merkkinä.
Pitäkää Julius Rasmussenia suojelusenkelinä.
Tervehtikää uutta toverianne Kalle Jenseniä Bramstrupista.
Ja meillä kahdella on sopimus. - Kyllä, Meier.
Niin kauan kuin pidät huolta Kallesta.
Eteen vie. Mars!
Yksi, kaksi, kolme. Yksi, kaksi, kolme.
Eteenpäin piikkilangan ali.
Tulta!
Kalle, otatko tupakan? - Kalle ei polta.
Pistimet tanaan. Hyökkäykseen.
Äiti, oletko pian valmis?
Olen valmis.
TOUKOKUU 1918
Onko tuo tyttäreltäsi? - On.
Se on lippu tai...
Se on kilpi.
Hän ompeli sen itse.
Lupasin tuoda sen takaisin kotiin. - Pane se lippu pois.
Seiersen. - Miksi?
Se on Tanskan lippu. Tässä vaunussa olemme kunnon saksalaisia.
Ei. Tässä vaunussa emme ole saksalaisia emmekä tanskalaisia.
Olemme karjaa matkalla teurastukseen.
Mathias.
Mathias!
Meidän pitäisi sopia siitä, milloin haluamme tulla ammutuksi.
Jos esimerkiksi jalkasi repeytyy irti, haluatko tulla ammutuksi?
Jalka ei ole riittävä syy.
Eikä käsi.
Entä kranaatinsiru selkään niin, että halvaantuu kaulasta alaspäin?
Niin että voi liikuttaa vain päätä? Silloin haluan tulla ammutuksi.
Entä jos tulee ammutuksi päähän?
Setäni tuntee miehen Gramista. Häntä ammuttiin päähän.
Hän voi hyvin, mutta päässä on reikä, josta näkee läpi.
Kaikilla gramilaisilla on reikä päässä.
Mathias, meidän täytyy sopia käsimerkistä.
Älä viitsi.
Selvä.
Kaikki miehet ulos. Pysähdymme 15 minuutiksi.
Lähtö täsmälleen 15 minuutin päästä.
Viimeinen pysähdys ennen rintamaa.
Ole aloillasi!
Jos huudat, kuolet.
Tuo kaveri näyttää naiselta.
Sinä todellakin näytät naiselta.
Totta.
Missä Max Petersen on?
Max Petersen seurasi sinua metsään, -
eikä kukaan ole nähnyt häntä sen jälkeen.
Näitkö Max Petersenin metsässä?
Tämä talo on nyt Saksan hallussa.
Sinulla on verta käsissäsi.
Luonto loi minut naiseksi, -
ja naiset vuotavat verta.
Pysymme täällä, kunnes meidät lähetetään rintamalle.
Mutta tätä sotaa ei liene tarkoitettu naisille, jotka vuotavat verta.
Hyvä on.
Ilmoitan komentajalle, että Max Petersen on karannut.
Onko Kallea näkynyt? - Oletko katsonut lastenvaunuista?
En halua tuota! Et mene ikinä veden alle, ellen ole paikalla!
Se oli maailmanennätys. - Älä puutu tähän!
Aprikoitsetko?
Kyllä, Kalle. Minä aprikoin.
Menetkö juhliin?
Kalle ja minä lähdemme junalla kotiin. - Tuossa asussako?
Molemmatko?
Ennen kuin ehditte asemalle, teidät on raiskattu ja pilkottu.
Yksikään nainen ei matkusta junalla.
Kallen ja minun on päästävä pois.
Täältä ei pääse pakoon.
Minä tapoin Maxin.
Hän seurasi minua metsään. Hän yritti raiskata minut.
Sain käteeni kiven ja iskin häntä päähän.
Oletko varma, että hän kuoli?
Rukoile, että tapoit Maxin metsässä.
Ja hän sai ansionsa mukaan.
Meier...
Meier sanoo, että olet suojelusenkelimme.
Aikamoinen suojelusenkeli, joka tappaa.
Unohda Bramstrup.
Unohda juhlat.
Tanssitaan täällä.
Kun olette lopettaneet pelinpitonne, tule keittiöön.
Ja riisu tuo typerä leninki. Välittömästi!
Tapasin juuri kapteeni Schultzin. Huhutaan, että täällä on petturi.
Nainen, joka on pukeutunut sotilaaksi.
Huomenna kaikkien sotilaiden on laskettava housunsa alas.
Se, joka ei pysty näyttämään kaluaan, joutuu vankileirille.
Samoin ne, jotka ovat suojelleet petturia, eli me kaikki.
86. Reservijalkaväen 7. Ryhmä on siksi ilmoitettu -
vapaaehtoiseksi tästä illasta lukien.
Rintamalla on ollut punatautia. Tarvitaan vapaaehtoisia K1:een.
Mikä se K1 on? - Etulinja.
Lihamylly. - Tuskinpa.
Tuskinpa. Etulinjassa täällä on hiljaista.
Siellä ei ole ammuttu kolmeen kuukauteen. Väki ei jaksa sotia.
Tämä on luottamuksellista. Kuulin sen Schultzilta itseltään.
Vihollinen on murtumassa. Heidän puhtinsa on poissa.
Sota voi päättyä milloin tahansa.
Ja... 10 päivän vapaaehtoisuus palkitaan kahden viikon lomalla.
Kymmenen päivän päästä pääsemme siis kotiin?
10 helppoa päivää rintamalla, kahden viikon loma kotona.
Outoa, mutta rintama on turvallisin paikkamme.
Missä Max Petersen on? - Max Petersen karkasi.
Mutta se pelkuri jää kyllä kiinni ja saa rangaistuksen.
Keittoa. - Viinaa!
Tuoretta leipää. - Lämmintä keittoa.
Hyvää viinaa.
Tuoretta leipää.
Viimeviikkoista leipää. Tuoretta. - Vettä, viinaa.
Viinaa.
Hyvää leipää. - Keittoa.
Lämmintä keittoa. - Lämmintä leipää.
Keittoa sinulle. - Tuoretta leipää.
Nuo ovat vain valoammuksia ei-kenenkään-maalla.
Pidetään silmällä toisiamme, ettei mitään tapahdu.
Syöt kuin possu, Kalle.
Etkö ole opettanut tuolle ääliölle tapoja?
86. Reservijalkaväen 7. Ryhmä -
ilmoittautuu palvelukseen.
Olen vääpeli Meier, ja tässä ovat mieheni.
Tervetuloa maailman persläpeen.
Tästä lähtien tehtävänne on puolustaa tätä osaa Saksan valtiosta.
Näitä kahtatoista metriä, jos tarkkoja ollaan.
Keskiyöstä aamunkoittoon teillä on kahden tunnin vahtivuorot, -
kaksi miestä kerrallaan.
Päiväsaikaan vahtivuoro on neljä tuntia -
yksi mies kerrallaan.
Seisotte tässä -
ja vahditte silmä kovana ei-kenenkään-maata.
Ja ammutte kaikkea, mikä liikkuu.
Kaikkea.
Mutta hyvä asia on se, ettei mikään liiku.
Ranskalaiset ovat luovuttaneet.
Hei, fransmannit! Ettekö aio hyökätä?
Turpa kiinni, sakemannit, ja imekää munaa, jos löydätte sen!
Näettekö? Ranskalaiset ovat luovuttaneet.
Miehet, valmistautukaa.
Tylsiin vahtivuoroihin, surkeaan ruokaan, sietämättömiin luteisiin -
ja rottiin, jotka ovat röyhkeämpiä kuin ranskalaiset huorat.
Onnea. - Kiitos.
Onko kysyttävää? - Missä me asumme?
Ei mikään hotelli Kempinski Hampurissa, mutta turvallisin tila.
Kolme kerrosta ratapölkkyjä katossa, kymmenen metriä maan alla.
Olemme hyvissä käsissä.
Fritz, sinun vuorosi.
Äiti, minun vuoroni.
Sanoitko äiti?
Kuinka vanha sinä olet? - 18.
Et näytä 18-vuotiaalta. - Täytin juuri 18.
Ei.
Oikeastaan olen 15.
Miksi tekeydyit 18-vuotiaaksi?
Miksi te tekeydyitte mieheksi?
Sinun pitäisi olla kotona vanhempiesi luona.
Isä ammuttiin itärintamalla, -
ja isoveli ja setä täällä länsirintamalla.
Tietääkö äitisi, että olet täällä?
Haluan kostaa sukuni miesten puolesta.
Missä Kallen isä on?
Kallella ei ole isää.
Kaatuiko hänkin sodassa?
Ei. Kalle ei ole koskaan tuntenut isäänsä.
Ja hänen äitinsä... - Te voisitte olla minun äitini.
Täällä ollessa.
Kalle. Herää.
Onko Jelsin sepällä puhdas ja viihtyisä koti?
Onko pöydällä liina?
Onko sepän sohvan alla kuolleita rottia?
Ei, koska sinulla on kotona vaimo siivoamassa.
Mutta täällä minä en ole sinun vaimosi, jos niin luulit.
En ole kenenkään vaimo.
Tai äiti. Ja vaikka ollaan sodassa, voidaan sentään asua siististi.
Erna, pane kypärä päähäsi.
Hyvä, Kalle.
Mammanpoika.
Tule, Kalle. Mennään alas. - Onko Kalle tyttö?
Huvittavaa. Erna on mies, ja Kalle on tyttö.
Kalle, mene alas. Nyt.
Haluaisitko mieluummin olla sodassa ilman minua?
Haluaisin. Minä osaan kyllä.
Kalle...
Minä osaan!
Täällä on viihtyisää. Kiitos, Kalle ja äiti.
Jelsin sepän talossa -
meillä on lippu liehumassa.
Se antaa meille toivoa.
Viinaa! - Keittoa.
Pullo viinaa. - Keittoa.
Keittoa.
Viinaa sinulle. - Keittoa.
Päivää.
Tarvitsen rohkeimmat miehenne, -
mikäli tilanne etenee selkkaukseen.
Onko selvä, vääpeli Meier?
Hetkinen. - Hyvä.
Kuka pyysi teitä hakemaan ruokaa? Lähetin Seiersenin ja Hansenin.
Hansenilla on mahatauti. - Minä annan määräykset.
Kaikella kunnioituksella, herra vääpeli... - Suu kiinni!
Seiersen, tänä iltana olette piikkilanka-aitavartiossa.
Onko selvä? - Kyllä on.
Kyllä on, vääpeli Meier! - Kyllä on, vääpeli Meier.
Kaksi lisää.
Tarvitsemme kaksi lisää.
Vapaaehtoisia?
Hyvä on. Kalle Jensen. - Et voi.
Seiersen, Poulsen ja Kalle Jensen ovat piikkilanka-aitavartiossa.
Näemme teidät, sakemannit!
Häipykää, tai ammumme!
Perääntykää!
Kalle! - En ole valmis.
Sisään! - En ole valmis.
Kalle, tule!
Sinun piti pitää huolta Kallesta. - Hän pärjäsi.
Hän pärjäsi hienosi. - Koska Anton vaaransi henkensä.
Onko sinulla ja Antonilla jotain keskenänne?
On, Meier.
Anton ja minä olemme tanskalaisia sodassa, joka ei ole meidän.
Olisit voinut tapattaa Kallen. Meidän sopimuksemme raukesi!
Enää kolme päivää maailman perslävessä.
Ja sitten painun kotiin ja nain niin, että pää tyhmenee.
Kalle, lähdetkö sinäkin kotiin naimaan pääsi tyhmäksi?
Juu, sillä tyhmä joka tietää olevansa tyhmä, on viisas.
Aivan niin, Kalle.
Entä sinä, vääpeli Meier?
Lähdetkö sinäkin kotiin...
...multaamaan perunoita?
Lopeta tuo, Kalle! Pane se pois.
Miksi?
Ei siellä kuitenkaan tapahdu mitään. Vai mitä, Meier?
Voidaanko jutella? Kahden kesken.
Haluan näyttää jotakin.
Minäkin olen tanskalainen.
Tiedoksesi vain. - Hienoa.
Erna...
Leskimies ei kuluta kovin paljon.
Joten olen säästänyt.
Haluaisin ostaa sen voileipäpuodin sinulle.
Etkö ole aina toivonut omaa puotia?
Jossa voit myydä makkaroita ja voileipiä?
Oliko siinä kaikki?
Halaisitko minua?
Halaa minua.
Erna, olet minun vaimoni.
Olet minun vaimoni. Ja minä olen sinun miehesi.
Olen sotamies Julius Rasmussen, ja sinä olet minun vääpelini.
Olemme sotilaita, ja olemme sodassa.
Kalle!
Meier, kaasunaamari!
Muista sopimuksemme.
Meier.
Meillä on paketti keksejä, leipää, kolme purkkia gulassia.
Vähän rasvaa. Paljonko vettä on?
Kolme ja puoli. - Kolme ja puoli pulloa vettä.
Emme tiedä, kauanko on oltava täällä.
Ehkä pari tuntia, vuorokausi tai monta viikkoa.
Ja kun tulee hiljaista...
Kun pommitus lakkaa...
Silloin ne tulevat rynnäköllä kentän yli.
Silloin tartutte kivääreihinne ja kiirehditte ulos täältä. Onko selvä?
Onko selvä? - On, vääpeli Anton.
Pidetään vahtia neljän tunnin vuoroissa. Kuka aloittaa?
Mathias.
Mikä päivä tänään on?
Torstai. - Lauantaina on Kallen syntymäpäivä.
Lauantaihin on pitkä aika.
Ohukaisia?
Niin, ohukaisia.
Tuo on juomavettämme. - Lauantaina on Kallen syntymäpäivä.
Hän saa silloin aina ohukaisia.
Kalle ei piittaa syntymäpäivästä. - Mutta minä piittaan.
Onko teillä tapana laulaa syntymäpäivälaulu Kallelle?
Ei.
Meillä Jelsin sepän talossa tehdään niin.
Aivan hiljan sade piiskasi maata
myrsky riehui ja raivosi lehdossamme
rikkaruohot se kaikki pyyhki pois
ikeen raskaan ja lukon huuliltamme
vuodenajat saapuu ajallaan
tuli metsässä valoisaa
vain hetken ennen myrskyn tuloa
satoi vaan sade antoi viljaa
myrsky riehui vaan myrsky...
Meier... Laske ase.
Äiti, voinko ottaa vielä ohukaisen?
Meier. - Meier, tule takaisin!
Meier, älä mene ylös!
Meier! - Meier, tule takaisin!
Mitä sinä lupasit Meierille?
Avioliiton.
Vastineeksi hänen piti huolehtia Kalle ja minut hengissä kotiin.
Palvelus palveluksesta.
Piditkö sinä hänestä?
Olimme samasta kylästä.
Hän oli meidän konstaapelimme.
Mutta piditkö hänestä sillä tavalla kuin...
Samalla tavalla kuin sinä pidät vaimostasi?
Meillä on lapsia, joten...
Niin.
Entä Kallen isä?
Kallen olisi pitänyt hukkua.
Kuolla.
Hän oli epätoivottu lapsi, joka tuotiin eräänä yönä ovelleni.
Jollekulle tilantyttärelle oli käynyt hullusti. Niin asia yleensä on.
Joka paikkakunnalla on joku, joka hoitaa sellaiset asiat.
Enkelintekijä. - Niin.
Isoäitini äiti oli sellainen.
Isoäiti jatkoi hänen työtään. Samoin äitini, ja kun hän kuoli...
Oli minun vuoroni.
Sellainen periytyy suvussa.
Kuinka monta?
Ei yhtään sen jälkeen, kun pidin Kallen.
Miksei Kalle?
Koska hän oli minua vahvempi.
En ole ikinä pitänyt yhtään lasta -
niin kauan veden alla kuin sitä pikku rääpälettä.
Minä vain jatkoin ja jatkoin.
Varmaan siksi hänestä tuli tuollainen.
Hapenpuutteesta.
Ehkä.
Lopetin siihen.
Lupasin Jumalalle huolehtia Kallesta lopun ikääni.
Ja lupasin, etten saattaisi omaa lasta maailmaan.
Kuvittele, jos se olisi tyttö.
Sellainen kuin minä.
Siksi en ole koskaan ollut miehen kanssa.
Mitä mieltä olet siitä?
Minusta Kalle on ollut onnekas.
Kun hänellä on noin hyvä ja vahva äiti.
Mutta mietin myös, että Kallen on aika alkaa pärjätä omillaan.
Seisoa omilla jaloillaan.
Hän ei pysty. - Pystyy hän.
Ja sinun täytyy antaa hänen tehdä se.
Kaikki, mitä olet ajatellut tai tehnyt, on koskenut Kallea.
Kuka on huolehtinut sinusta?
Etkö ole koskaan kaivannut mitään, Erna Jensen?
Äiti.
Christian näytti merkin. Hän haluaa kuolla.
Sinun täytyy ampua hänet.
Te teitte sopimuksen.
Ja parhaalle ystävälle annettu lupaus pidetään.
Mihin? - Otsaan.
Aivan läheltä.
En pysty.
Minä voin tehdä sen. - Ei, Kalle.
Minä pystyn.
Christian! Christian!
Tämä on sinun syytäsi!
Murhaaja!
Senkin murhaaja!
Mathias, hänet täytyy kääriä pakettiin.
Äiti?
Niin, Kalle.
Aprikoitko sinä?
Kyllä, minä aprikoin.
Mitä sinä aprikoit?
Että sinusta on tullut aikuinen.
En usko, että minusta tulee enää enempää aikuinen, -
koska tämä on pian ohi.
Minä teen sen. Lähden hakemaan ruokaa ja vettä.
En piittaa vaikka kuolisin.
Tiedän, mitä teen.
Anteeksi, Erna.
Meier...
Apua.
PUOLI VUOTTA MYÖHEMMIN MARRASKUU 1918
Leipää? Hyvää ruokahalua.
Päivää, Hans. Leipää?
Leipää?
Sota on päättynyt. Sota on päättynyt!
Komentajalla on asiaa. - Selvä.
Olette nainen. - Olette nainen.
Naispuolisten sotavankien kuljetuksesta ei ole sääntöjä.
Naispuolisista sotavangeista ei ole luovutussääntöjä.
Olen allekirjoittanut henkilökohtaisen passin, -
jotta voitte matkustaa turvallisesti kotiin vartioidussa junalla.
Aika täällä on tehnyt minulle hyvää.
Ja olen hyvin kiitollinen siitä, että tulin tänne.
Ei, me olemme kiitollisia eteläjyllantilaisesta ruoastanne.
Olette ilmeisesti tavannut jälleen erään toverinne leirissä?
Niin.
Max Petersenin. - Max Petersenin.
Tuleeko Kalle tänään?
Ei, Kalle ei taida tulla tänäänkään.
Poloinen Petersen.
"Erna Jensen, Bramstrup."
Kyllä, se olen minä.
Saatte mennä omin avuin asemalle.
15 kilometriä jalan joen vartta pitkin.
Padborg!
Padborg.
Padborg!
Pitikö teidän jäädä tässä pois, rouva?
Tehän jäätte tässä pois?
Anteeksi. Voisitteko herättää sen nukkuvan sotilaan, -
kun juna lähestyy Vojensia? Hän jää siellä pois.
Antaisitteko myös tämän? Se on kilpi.
Onko jotakin nimeä?
Julius.
Siinähän sinä olet, Erna.
En lähde toistaiseksi minnekään. - Mene katsomaan taloasi.
Ja sitten te tulette molemmat tänne syömään.
Ketkä te?
Kalle.
Katso, äiti. Sain mitalin.
Koska palasin vääpeli Meierin kanssa.
Minua kutsuttiin sotasankariksi.
Meierkin tuli kotiin.
Hän lepää kirkkomaalla.
Mitä tapahtui?
Luulen, että siellä on uusi pikkusiskosi.
Luuletko, että hän on yhtä tyhmä kuin minä?
Kukaan ei ole sinun kaltaisesi, Kalle.
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service