EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Du är så söt. Jag hatar dig.
Nej, du älskar mig.
Du är full.
Jag är inte full.
Shottar! Nu shottar vi, June!
De kallas rosenblad.
Vänta. De här är farliga.
-Rumskompisar för evigt. -Nej! Drick inte!
Herregud.
-Det är din tur att flyga. -Nej!
Så, vad gör vi här?
Det beror väl på.
Vad sägs om att...
...kyssa den läskige utlänningen?
Du är inte så läskig längre.
De flesta här tycker det.
Du. Det är nåt jag måste berätta.
June såg nån i en luvtröja kvällen då Cassie föll.
Gjorde hon?
Vem?
Hon vet inte, men personen smög in från taket
ungefär samtidigt som polisen hittade Cassie på marken.
Personen såg kanske vad som hände. Det finns hopp!
Självklart.
Hon kan ju vakna imorgon.
Jag tänker inte på morgondagen.
Förlåt.
Det är sjukhuset.
Ja?
"City Works Ballets Delia Whitlaw var en uppenbarelse!"
Hon är "lysande" i den här.
"Bländande" här.
Det lär Madame gilla.
"Whitlaws talang imponerar,
trots Ramon Costas försök att förminska den."
Det lär Madame inte gilla.
-Vill ni att hon ska lida, eller? -Vi skrev det inte.
"Costas koreografi lyfter aldrig."
Chansen att han tar ut det på oss? Ungefär 112 %.
Ska vi börja?
Har du sett Neveah idag?
Nej, och psykopat-mördaren är inte heller här.
Balettskons spets är inte större än en tändsticksask...
En pytteliten liten rektangel av satin och tyg.
Att balansera på en så liten yta borde vara omöjligt.
Vad händer där inne?
Vad är det som händer? Snälla, berätta!
Jag står med på listan! Cassie!
Men det är vad som krävs av varje ballerina, i varje danskompani.
De bad mig komma, men de säger inget.
Hennes föräldrar är i Wisconsin! Vad ska jag göra?
Det tar åratal att lära sig hur man håller huvud, ryggrad och bäcken
så att det omöjliga förefaller lätt och ledigt.
Det är kanske den svåraste balansgången.
Utan Delias insats hade Costas recensioner varit ännu sämre.
Jag har inte läst dem än. Cassie fick ett anfall imorse.
Hej, gumman.
Vad hände med Cassie?
Oroa dig inte för det. Din mamma har möte med Madame.
-Mamma, vi måste prata. -Är allt okej?
Jag kommer strax, Selena.
Jag är så glad att du är här!
Hur så?
Har Ramon tagit rollen ifrån dig?
Det finns inget mer ömtåligt än det manliga egot.
Nej, mr Costa är väldigt nöjd.
Och jag vill att han ska förbli det, så därför behöver jag mer smärtstillande.
Absolut inte. Ditt psykbryt på premiären visade att du inte klarar av dem.
Du kan gå till min akupunktör.
Jag behöver ingen akupunktör, utan smärtlindring för att kunna dansa!
-Vi kan kontakta mr Renfrew? -Dra inte in honom.
Jag är bara spänd. Massor med ny koreografi.
Ja. Lunch nästa vecka.
Läkarna sa att det var ett anfall orsakat av sepsis.
De kan inte säga nåt om skadans omfattning förrän...
...alltså, om hon vaknar.
Jag kom hit igår kväll efter repetitionen.
Jag saknade ord, så jag läste för henne.
Tänk om det sista hon hör är nån dum, fransk detektivroman?
Det här var inte ditt fel, Nabil.
Vi vet inte om hon hör oss.
Jag borde skydda henne...
...inte bedra henne.
En begäran om att frigöra dig från din mor?
Jag har skickat in pappren, sökt jobb så att jag kan försörja mig,
schemalagt handläggningar...
En skola har ett ansvar inför elevernas föräldrar.
Vi vill inte slita en elev ur hennes mors armar.
Hillary Thomas ansökte om frigörelse här när hon var 14.
Ms Thomas var en enastående talang som skolan inte hade råd att förlora.
Du är...
...duktig.
Men inte tillräckligt exceptionell
för att ASB eller dess fakultet skulle riskera sitt rykte.
Du har fel.
Jag blir bättre hela tiden. Till och med mr Brooks har märkt det.
Och jag var så här nära att få en huvudroll i Uppskäraren.
Madame, fakulteten här har varit Junes de facto-förmyndare i åratal.
Vi bör skydda både hennes drömmar och kropp.
Bönsyrsan har intagit trädgården.
-Va? -Mrs Whitlaw har anlänt.
Jag vill lösa den här olägenheten snabbt och tyst
innan du drar ner hela skolan med dig.
Och än en gång slår katastrofen till.
Stackars flickan Shore.
Jag slår vad om att fransmannen är inblandad.
Vad är det med dig och Shane?
Ni har betett er superkonstigt på sistone.
Allt är bra.
-Hur är det med foten? -Också bra.
Jag har stretchat och masserat den...
Tjena, snygging!
Vad sa han?
Den jäveln!
Jag är elitidrottare! Jag tränar åtta timmar om dagen
och kan golva ditt plufsiga arsle utan...
...att ens bli andfådd.
Du.
-Det är ödet. -Följer du efter henne?
Har du kvar flygbladet jag gav dig?
Showen är imorgon om du vill se plufset i action.
Lägg av nu.
Vad gör du annars?
Släpp det. Kom, han har lärt sig sin läxa.
Ge mig gärna läxhjälp.
Vilket flygblad?
Ingen aning. Han är helknäpp.
GLÖM ALDRIG CASSIE SHORE
Vi hörde att Cassie blivit sämre.
Jag ville skicka positiva vibbar.
Det är lustigt hur ni amerikaner visar kärlek.
Du...
-Cassie var tuffare än de flesta. -Cassie var bäst!
Och du hatade henne för det.
Vi var vänner i åratal! Du var hennes kille i tre månader.
Du såg det du ville se.
Hej. Jag hörde om Cassie.
Vad är det här?
Ett skuldtempel.
Byggt av de som inte vågar besöka henne på sjukhuset.
Ställ dig inte för nära kanten, June.
Vad hände?
Cassie fick ett anfall.
Kommer hon att klara sig?
Det vet ingen.
Om jag hade varit här den kvällen kunde jag kanske ha gjort nåt...
...eller sett nåt.
Det sägs att du kan ha sett nåt.
Varför berättar du inte vad du såg?
Därför!
Personen jag berättar för kan vara den jag såg.
June, det var inte jag.
Nån smög in från taket.
Grå luvtröja, röd dragkedja.
Personen tog brandtrappan ner.
Som oskyldig gör man inte så. Eller hur?
Jag läser Topher Brooks som en öppen bok.
Du skulle ha sett. Han var helt till sig över Costas sågning.
Det hade jag velat se, men jag hade fullt upp med Nabil.
-Våga inte vara tänd på honom. -Det är jag inte!
Det är skumt nog att jag sover på hans tjejs gamla kudde.
Det kanske påverkar din hjärna.
Eller din kropp. Försök stå stilla.
Jag antar att han är en bra kille. Jag litar bara inte på mig själv.
Lita inte på honom. Du vill inte bli hans nästa offer.
På tal om kommande offer...
Till skillnad från vissa är en pojkvän det sista jag letar efter.
Ursäkta mig! Den senaste var inte min pojkvän.
Ett hyfsat ligg, kanske.
Men med alldeles för mycket bagage.
-Vad är det här? -Konceptbilder för Uppskäraren.
-Mr Costa gav mig sin vision personligen. -Vänta.
Det är illa nog att förhärliga en seriemördare,
men i de här kläderna?
Dräkterna skriker att tjejerna fick skylla sig själva!
-Jag är inte så säker på det. -Det är jag. Han är en sexistisk skit.
Men du kan inte pissa ikapp med koreografen.
Du kan inte kissa alls i den där korsetten.
Tror du han börjar med duetterna eller gruppnumren?
Jag vet var jag vill börja.
Jag vill vara uppvärmd,
men om han börjar med ensemblen vill jag inte slösa med min energi.
Så slappna av och låt mig värma upp dig.
Och om han börjar med codan är jag körd oavsett!
Älskling, kom igen!
Förlåt.
Det här funkar inte, jag har för mycket i huvudet.
Vi kan väl träna i studion istället?
Vi repar först, och sen fortsätter vi här.
Om det är det du vill, är det det jag får.
Den här!
Jäklar! Det där lär han inte gilla.
-Hallå där! -Han älskar Delia.
Ja, det gör de alltid.
Han kommer att hata det ännu mer.
Om mr Costa ser vad ni läser är ni dödens!
Vad läser ni?
Det är en ny dietapp. Vi måste förlora vikt inför lyften.
Du och du i mitten. Scenen med mordet.
Nej. Gå som en hora.
Du måste utstråla sexuell åtrå.
Få honom att kasta sig över dig.
Nej! Släng henne in i lyftet!
Var är passionen?
Dansa som om du åtrår henne! Hon är leran du skulpterar!
Det här är galet.
Stopp.
Jag begär en drake, och du ger mig en golden retriever.
Sitt!
Apport.
Penché.
Berusad polis! Och…
Sluta dansa. Gå som en människa. Du spelar en man, inget annat.
Nej, vänta!
Du har ett jobb.
-Dansa din roll utan att sabba den. -Jag förstår...
Du förstår att jag dansade med ballerinor innan du föddes.
Du gjorde illa henne.
Stämmer det, miss Whitlaw?
Gjorde jag dig illa?
Nej, sir.
Gå och träna på din gång.
Tjejerna i mitten. Vi kör den första ensemblen.
Musik, och…
Du är sen!
Helt fel!
Tänk sexigt, benlöst, livlösa ögon!
Har du problem?
Nej.
Men tycker du att Jack Uppskäraren är rätt historia för oss?
Särskilt efter det som hände en elev här?
Ja.
Du håller inte med?
Jag menar att våld är nåt många människor utsätts för.
Du verkar inte fatta det. Och du är ovarsam mot Bette.
Men jag fattar. Jag skulle också vara arg om jag sågats av alla kritiker i Chicago.
Problemet är inte materialet.
Inte hur jag parar ihop er…
…eller de usla recensioner ni läst med glädje.
Problemet är att ni tror att era åsikter,
era känslor, era drömmar…
…att de spelar roll.
Men inte längre.
Om ni vill ha min respekt måste ni förtjäna den.
Vad fan är det med dig?
-Med mig? -Lugn, Caleb.
-Hon har en poäng. -Han får inte bete sig så!
Här? Visst fan kan han det.
Nu finslipar vi sekvensen och imponerar imorgon.
Vem dog och gjorde dig till Costa?
Vill nån annan ha jobbet?
Då så.
Glöm det. Jag går.
Vi börjar från rond de jamben.
Och tre, fyra, fem, sex, sju, åtta!
Ingen kom till skada.
Säg det till spegeln.
Madame var dansare, ni måste ha stött på galna koreografer.
Jag var lydig och dansade vackert.
Om mr Costa gör dig så olycklig att du inte kan göra det med tacksamhet
är du välkommen att stå över.
Är det ert svar?
-Stå ut eller håll käft? -Dina ord. Inte mina.
Balans handlar om tillit.
Mästarna talar om att sträcka sig upp från hjässan
eller rota ner sig i jorden.
Men det finns ingen magisk tråd som förbinder ens huvud med himlen.
Och det finns inget under en, förutom scenens oförlåtliga trägolv.
Tricket är att lura sig själv att tro att man har rötter
eller att man kan flyga, trots alla bevis på motsatsen.
Och om man tror tillräckligt?
Då klarar man kanske av det omöjliga.
Det är bara en familjemedling, eller hur?
Min mamma gör sitt uttalande, jag gör mitt,
skiljedomaren måste inse att baletten är mitt liv…
…och frigöra mig!
Om hon inte tycker att balett är korkat. Men då skulle hon väl inte ta målet?
June.
Säg bara din sanning. Det är allt du behöver göra.
Okej.
Mina föräldrar immigrerade för att ge oss ett bättre liv,
men när jag berättade att jag var gravid blev de förkrossade.
De sa att jag skulle lämna bort barnet. Då jag vägrade bröt de med mig.
Plötsligt hade jag ingen, förutom min lilla flicka.
Så jag uppfostrade henne ensam.
Jag studerade ekonomi,
blev känd i London och på Wall Street.
Jag jobbade hårt för att ge June allt,
inklusive balettlektionerna som hon älskade.
Den kärleken ledde nog till att jag satte sämre gränser.
Men nu måste hon sluta leka maskerad, utbildas och välja ett riktigt yrke.
-Balett är på riktigt! -Inte för dig.
Hur ska du kunna överleva som professionell dansare
när du inte ens fixar en roll i skolans uppsättning?
-Varför tror du inte på ditt barn? -Tyst.
-Jag säger bara... -Nej tack.
Fortsätt, ms Park.
Hon glömmer att en dag är jag borta.
Då blir hon ensam som jag, och måste utkämpa sina egna strider.
Och jag gör allt som krävs.
Jag offrar det jag måste så att hon är bättre förberedd.
Det var genialt med relevé på tre, inte fyra.
Ja, du är som Ramon.
Men jag vill inte ta livet av mig när du pratar med mig.
Herregud, jag tänkte exakt samma sak.
Okej, hörni.
Jag pratade med Madame DuBois, och det är hennes jobb att skydda oss.
Men eftersom hon vägrar upprätta en uppförandekod:
Skriv ner allt som ni nånsin upplevt som farligt, galet eller orättvist.
Och om de vill ha oss… nya regler.
Kom igen. Om vi inte gör nåt blir det aldrig nån förändring.
Vi dansar fortfarande i skor som uppfanns på 1800-talet.
Om du söker förändring...
...sök dig till modern dans.
-Jag har ringt dig i timmar. -Jag satt i intervjuer. Om din balett.
Jag sa till alla som ville lyssna
att du är geniet bakom mitt uppträdande.
Skål för ditt försök att rädda min show.
Den talar för sig själv.
Men ingen lyssnar.
Om kritikerna i Chicago är för korkade för att inse det
kan vi alltid åka tillbaka till Paris.
-Jag kan inte åka tillbaka. -Varför inte?
Om jag inte lyckas här i Chicago, så vinner kritikerna.
Kritikerna är idioter.
Dansa för mig.
Du doftar som din syster.
Nämner du Bette igen, så kapar jag av den.
Det är en enkät. Fyll i den, tack.
Tack.
-Ja, jag står med... -En enkät.
Fyll i den, tack.
Ja, jag står med på kontaktlistan!
Ja!
Lämna ett meddelande åt läkaren.
Tack.
Jag delar ut propaganda.
Torri har däckat,
så passa på nu om du vill smyga in nåt förbjudet.
Var är Caleb?
För rädd för att sparka ut mig. För arg för att göra nåt annat här än att sova.
Det är tufft att förlora sin far.
Ursäkta, men jag vet hur sorg känns.
Den tar kål på mig.
Vill du prata om det?
Inte med dig.
Förlåt.
Jag trivs här.
Det är enda rummet i skolan där allt känns lätt.
Och du är den enda här som skulle tänka så.
Alla minnen härifrån är inte fina.
Din far.
Det var ett tufft år för dig.
Jag tog mig igenom det tack vare dig.
Vet du...
...en del är väldigt förbannade över den här nya dansen.
Efter att lilla fröken Stroyer trissat upp dem.
Borde jag vara orolig?
Nej.
I slutänden gör vi alltid som vi blir tillsagda.
Även om hon har en poäng.
Hon ser inte att hierarkin, historien, reglerna…
Det är så baletten är uppbyggd.
Är vi två en del av den traditionen?
Vissa kanske ser det så.
Det har alltid varit så.
Du pratar om gamla killar...
...med söta tjejer.
Det här är nåt annat.
Nåt mycket bättre.
Orrie?
Vad gör du där inne?
Kom igen.
Det är bara jag.
Vad fan?
Det är inget.
Allvarligt?
Costa är en idiot.
-Det här handlar inte om Costa. -Hans frasering är hemsk.
Och hans rollbesättning? Han gav oss helt fel roller.
Vad sa du?
Jag vill bara att allt ska vara som förr.
Jag ska vara den fåniga fjollan och du prinsen?
Det är det som funkar. För oss båda.
Kanske det här funkar bättre.
Du har fått allt serverat länge, Oren.
Dags att dela med sig.
Ha det så kul.
Väl i hennes händer Kan du låna hennes hud
Men du får inte hennes hjärta
Förrän du ligger i graven
Du kommer att bära hennes märke
Hon kartlägger min hud som en motorväg
Hon erövrar mig som länder
Hon plundrar mina rikedomar Men skulle aldrig lämna mig hungrig
Rörelsen av hennes stadiga hand Drunknar som sjömän
Vi flämtar i den blöta sanden Där mina darrande händer möter henne
Hennes sigill på mitt hjärta och min arm
Tjejen med en nål Hon ställer sina krav
Och varje man blir hjälplös Väl i hennes händer
Du kan låna hennes hud Men du får inte hennes hjärta
Förrän du ligger i graven
Du kommer att bära hennes märke
Tänk att du kom.
Tänk att du var bra.
Vi blev visst båda överraskade. Är det där din tjej?
Önskar hon, ja.
Kaffe? Nåt starkare?
Definitivt nåt starkare.
Här finns inte så mycket. Vissa öl är okej, men...
Jag tänkte mig nåt i pillerform.
Kanske Vicodin eller Oxy?
Det har vi nog inte på fat.
Nej, precis.
Det är bara det att jag har en besvärlig skada, och...
Jag tänkte bara att du kanske kunde hjälpa mig.
Hjälpa dig få tag på droger?
Nej.
Ja, jag menar…
Jag betalar.
Sälja droger åt dig, menar du.
Jag tänkte att om inte du har nåt så känner du kanske nån?
Nej, jag har nåt.
Jag har nåt i bilen.
Jag uppskattar verkligen det här.
Jag skulle inte fråga om jag kände nån annan.
Det är gratis.
Tack.
Gav du mig minttabletter?
Jag bad dig om hjälp!
Ja. Och du trodde att jag var knarklangare!
För att du tror att jag är fattig? Du fattar verkligen inget alls.
Herregud!
Inte en enda underskrift.
Costa behandlar oss som skit, men alla är för hjärntvättade eller rädda
för att säga något.
Det är för att de vet att om man väl börjar kämpa…
...då finns ingen återvändo.
Din prövning.
Herregud. Hur gick det?
Monique bad mig ligga lågt.
Sen hotade mamma med att dö och lämna mig ensam i världen, så…
Det sprack på alla fronter.
Du har kanske rätt.
Vi kanske är hjärntvättade.
Jag menar...
...det här är nog…
Förlåt.
Det här är förmodligen sista gången jag får dansa i det här...
...vackra rummet och...
...om jag skiljer mig från min enda familjemedlem för att få stanna...
Vem vet vad vi är kapabla till?
Mor! Det finns inget kvar åt mig!
Var inte så dramatisk, raring.
Jag har gjort nåt extra speciellt åt dig.
Smaklig måltid!
Min favorit!
Vilken fet liten kulting!
Lämna rum för efterrätten, Elizabeth.
Nej!
Jag vill ha det mörka köttet!
-Hon är min! -Sluta!
Nej, mamma!
Ja!
Nej, mamma, snälla! Hjälp mig!
Mjukare armar.
Det där är en relevé, inte en piqué.
Ni vet väl hur en rond de jambe ser ut?
"Mjuka armar", sa jag.
Nej! Mer flytande rörelser.
Jag ber om trasiga dockor, ni ger mig döende insekter.
Hörde nån vad jag sa?
Temps levé på sex, inte fem!
Stopp!
Vem är ansvarig för den här skiten?
Du. Svara mig.
Hon.
Jag tänkte att om vi övar så gör vi koreografin rättvisa.
Det där var inte min koreografi.
Förlåt, det var inte meningen...
Att göra vad? Imitera en koreograf?
Raring, du är knappt en dansare.
Igen.
Sex, sju, åtta!
RAMON COSTA SLITER OSS I STYCKEN
Ditt lilla projekt förändrar inget.
Ramon är en översittare.
Och översittare driver på tills nån blir skadad eller värre.
Om ni inte hjälper mig, stoppar jag honom själv.
Jag kontaktar styrelsen, pressen, jag ringer barnavårdsnämnden…
Ta det lugnt, Norma Rae. Jag är med.
Vi störtar Ramon tillsammans.
Som tur är vet jag hur.
Jag hittade det här i soporna för några veckor sen.
Det där lär räcka,
för jag är säker på att tjejen i hans famn är en elev.
Det är det.
Och jag vet vem.
Din pojkvän utnyttjar elever och har varit otrogen.
Ser du datumet?
Paris, i somras!
Ramon bedrog dig med Cassie.
Du har varit snäll mot mig. Det känns hemskt att säga det här.
-Det här betyder ingenting. -Men din pojkvän knullade en elev!
-Du har makt. Se till att han får sparken! -Varför skulle jag göra det?
Ramons koreografi ger mig min karriärs bästa recensioner.
Vi är partners.
Du är galen.
-Det är så här det funkar, Bette. -Hur länge?
Tills finalföreställningen? Tills nästa tjej?
Han måste stoppas!
Jag måste göra mig klar inför ikväll. Ni hittar ut själva.
Vad var det där?
Hon tror att hon är utbytbar.
Så...
Så om hon tror det...
...har vi andra inte en chans.
Nej. Vi kan fortfarande vinna det här.
Kom.
Gwen snackar mycket,
men hon skriver på i utbyte mot min sporttejp.
Om Esme skriver på gör Laura det med.
Och Oren hatar säkert Ramon nu.
-Och Shane skriver på. -Vem vet? Han är helt väck.
Nej, han har det bara tufft just nu.
Det tog slut med nån kille.
Shane?
Det var inte seriöst, men han verkar ändå rätt nere.
Alla döljer nåt.
Vi ses i skolan.
Visst.
Om du är ute efter vapen eller kokain är det slutsålt.
Jag trodde att du skulle ha droger för att du är musiker.
Okej? Inte för att du är...
...fattig.
Vilken usel ursäkt.
Tja, jag mår rätt uselt just nu.
Vi håller på med en galen mordbalett och jag kämpade för en roll som offer.
Och koreografen är min systers kille.
Dessutom har jag en skada som kan sätta mig helt ur spel.
Jag är nära att knäckas av pressen.
Oj.
Alltså, det är en fraktur i mellanfoten, inte cancer.
-Det är ett ben i tån... -Ja, jag vet vad det är.
Jag sabbade min på ett rivningsjobb en gång.
Jag fick vila i en månad.
Dansar du på din åtta timmar om dagen?
-Det måste suga. -Det gör det verkligen.
Jag vill bara att du ska veta att jag...
...inte är nån dålig person.
Om du säger det, så.
Vi ses.
Med all respekt för min mamma, så uppfostrade jag egentligen mig själv.
Jag har bott på ASB sen jag var elva.
Jag sköter mina läxor, min tvätt, min fysioterapi.
Jag har hört mycket om att du kan klara dig ensam.
Berätta varför du vill det.
Baletten är mitt liv.
Jag har vigt mitt liv åt den.
Inga pyjamaspartyn, inga pojkvänner, inga lediga helger.
Det låter som om jag offrar nåt, men det gör jag inte.
Och vad har du fått i gengäld? En chans att spela glorifierad scendekor.
Jag skulle hellre tillbringa hela min karriär i den bakre raden
än att vara en isdrottning som har glömt hur verklig passion känns.
Jag dör om jag inte får dansa, och jag är starkare än jag ser ut.
Det här är mitt liv, ingen annans.
Snälla. Låt mig leva det.
Han är gränslös.
Om Cassie inte låg i koma skulle hon säkert berätta om
hur han knullade henne i Paris.
Låg Costa med Cassie? Du har inga bevis.
Vi har sett värre saker.
Mr Costa måste skärpa sig, annars kan han inte vara kvar.
Och han är inte den enda. Övergrepp sker ofta här.
Om vi klagar, då finns det 100 tjejer som väntar på att ta våra platser.
Det är vad Costa vill att vi ska tro. Han älskar att se oss gräla.
Och vad vet du? Du har varit här i fem minuter,
och bara för att Cassie föll.
-Ursäkta? -Bette och Neveah har rätt.
Vi överöser Cassies minnesplats med blommor och nallar,
men hur många av oss är i hemlighet glada att slippa henne?
Om vi stod enade den här gången
skulle vi kanske inte känna oss så ensamma.
Jag vill gärna slippa lärarna som kastar saker.
Eller tafsarna?
Eller de som ertappat en med att äta tårta för ett år sen
och behandlar en som en evig val.
Vi börjar med att konfrontera mr Costa på det enda språk han förstår.
-Dags för idéer! -Hur gör vi?
När man snurrar runt i piruetter
far världen förbi så snabbt att man knappt kan se den.
För att hitta balans i den där svindlande rörelsen väljer man nåt att fokusera på.
En klocka, en tejpbit, en väggspricka.
I varje studio, på varje scen, blir den punkten ens kompassriktning.
Det är en konstant man utgår ifrån för att inte falla.
Problemet är det där ögonblicket i varje vändning,
en bråkdel av en sekund när man måste släppa taget.
Miss!
Förlåt, hördu.
Man måste lita på att man kan hitta rätt igen.
För om man förlorar kompassriktningen…
Då hittar man aldrig tillbaka.
Hej, June.
Nabil, du skrämde mig.
Känner du igen den här?
Var hittade du den?
Personen du tror knuffade Cassie...
...hade en sån här på sig, va?
Säg nåt.
Om inte till mig, så till nån som kan göra nåt.
Det här är ett meddelande. Nån leker med oss.
-Du måste berätta om det här för nån. -Jag ska lämna skolan.
Jag är inget här.
Då har du inget att förlora.
Inta era platser.
Sex, sju, åtta.
Häng med nu, va?
Sex, sju, åtta.
Ni missade det. Vad hände?
Så... Är det här en liten kupp? Ni förlöjligar den elake koreografen
genom att vägra göra det enda ni duger till.
Vem ligger bakom det här?
Jag fattar. Dansa nu.
Sex, sju, åtta.
¡Coño! Estas niñas.
Disciplinera ungarna, annars slutar jag.
Ramon har rätt. Arga tonåringar får inte styra skeppet.
Idag trotsar de en gästkoreograf, imorgon är det anarki.
-Vi är överens om att upproret ska kväsas. -Nej.
Akademin har producerat dansare i världsklass i 60 år,
men det är ingen fabrik.
De är människor. Får de inte ha självbestämmanderätt?
Säger mannen som tror att piqué är en salsasmak.
Min man kan sitt ämne.
Jag vet mindre om balett än ni,
men hela mitt liv går ut på att läka allt som slits sönder här.
Jag vet saker ungdomarna inte vet,
och Ramons metoder förstör sådant som är svårt att laga.
Okej. Om vårt mål och vår prioritet är våra dansares långsiktiga framgång,
då kan vi slopa Uppskäraren och sätta upp Törnrosa.
-Gissa vem som somnar då? Publiken. -Du vet ingenting om fin balett.
Nu räcker det! Vi kan inte göra nåt utan våra tjejer.
Vill du ha Uppskäraren? Gör en värdig version.
Varför det? Jag är värd mer.
Det är farligt att lyfta utan hjälp.
Det är säkrare...
...att förlita sig...
...på sig själv.
Ja, jag hörde om uppbrottet.
Det måste vara tufft.
Jag är glad att Oren och jag fortfarande har det bra.
Du har sett att vi inte kan låta bli varann.
Om du visste vad vi har gjort i ert rum.
På din säng.
Jag tar den.
Vi är trots allt danspartners.
Du och jag, om vi inte har tillit...
Vad har vi, då?
Den hemliga trädgården.
Mamma brukade läsa den för mig när jag var sjuk.
Cassie kanske gillar den.
Det var fel att klandra dig för det som hände henne.
Eller det som hände mellan oss.
-Det var jag som var otrogen. -Nabil, det var bara en fånig kyss.
Jag vet. Jag bara...
Jag älskar henne fortfarande.
Hon finns säkert kvar där inne och älskar dig tillbaka.
"När Mary Lennox skickades till Misselthwaite Manor
för att bo hos sin farbror, sa alla
att hon var det fulaste barnet man nånsin sett.
Och det var sant.
Hon hade ett litet, smalt ansikte och en liten, smal kropp. Smal som..."
Jag beställde hummer, din favorit.
Jag har slutat med kryp.
Okej... Jag hoppas att avtalet jag tänker föreslå faller dig i smaken.
Ett avtal? Men du ger dig aldrig. Bara om du tror att du kommer att förlora.
Om du tar tillbaka ansökan låter jag dig gå kvar på Archer till årets slut.
Skolavgiften är trots allt redan betald.
Vad är haken?
Det borde en frigjord kvinna kunna lista ut själv.
Så om jag inte gör som du vill är du inte min mamma längre?
Var det inte så dina föräldrar gjorde mot dig?
Skillnaden är...
...att när du är redo att komma hem,
så är min dörr öppen.
Och jag hoppas, för din framtids skull, att den dagen kommer snart.
Vi ses om två år.
När jag tar examen.
En dansares rykte följer henne.
Från danskompani till danskompani, skola till skola.
Så om jag vägrar dansa i din perversa balett kommer jag att få ångra mig?
Du dissade Uppskäraren för att trotsa mig och avslutade din karriär i förtid.
En gång i tiden kunde du säkert förverkliga sådana hot.
Det är över nu.
Det här?
Ditt förflutna ger mig min framtid.
Jag trodde att du nobbade mig.
Jag kom ihåg hur ont min tå gjorde när jag bröt den.
Och du måste dansa på din?
Det är Vicodin.
Kvar från min brors ryggoperation.
Hoppas det hjälper.
När man kommer upp på det där tändsticksstora blocket av tyg och satin
är det inte bara kroppen man försöker balansera,
det är hela ens varelse.
Varje förlust, varje samvetskval,
varje plågsam timme man tränat för att få det omöjliga att se enkelt ut…
Man är rädd, för om man förlorar fokus under ett enda ögonblick,
då blir man den nästa som faller.
Så man fortsätter snurra och vända...
Man söker efter sin kompass.
Man håller fast vid det man känner till.
Och man ber en bön om att man hittar det igen nästa gång.
Ni trodde att ni hade sluppit mig.
Men istället för att backa har jag laddat om.
Jag ska skapa en ny Uppskäraren.
En som är godkänd av skolan och inspirerad av er.
Jag har sett vilken förödelse ni är kapabla till.
Hur ni sliter sönder varandras hjärtan och kroppar, och för vad?
Främlingars bekräftelse.
Ett ögonblick i rampljuset.
Drömmen om berömmelse.
Den narrativa baletten är borta.
Inga soloroller, ensembleroller, dräkter, scendekor eller fåniga små budskap.
Jag har slängt allt i Lake Michigan.
Här finns bara ett kompani dansare som möter sitt eget oändliga mörker.
För jag har insett att ni alla är Jack.
Var och en av er kommer att få förkroppsliga våra mörkaste impulser.
Ni kommer alla att vara den förgörande mördaren.
Men hur visar man hur en dansare blir till offer
och hur ett offer blir till mördare?
Jag har valt en enkel, men mäktig mantel
som ni alla ska bära när ni agerar ut era mörkaste förmågor.
Och om man ska tro på ryktet som går,
borde ni alla känna igen den.
Oroa er inte.
Jag ska se till att den passar.
Undertexter: Isa Leppikorpi