Zdravím.
-Dobrý den. -Dobrej.
-Jak se vede, Nathane? -Dobře.
-Dík, že jste přišel. -Není zač.
Takže... ta scéna bude v letadle
a vaše role bude "pasažér číslo sedm".
Až vystoupáte do letové hladiny, začnou rozvážet pití
a vy řeknete: "Dietní Pepsi, prosím."
-Dobře. -Jasně, takže...
Dietní Pepsi, prosím.
Bezva. Skvělý. Díky.
-Můžu dostat vodu s ledem? -Černý čaj s citrónem.
Vodu bez ledu.
-Dám si černou kávu. -Kávu s cukrem, bez smetany.
-Já nic, díky. -Pomerančový džus se sodovkou.
Můžu dostat brusinkový džus?
Výborně. Abychom měli kontext,
scéna se odehraje ve skutečném Boeingu 737.
Já budu jedním ze dvou pilotů v kokpitu.
Budu ten, co řídí letadlo.
-Zajímavé. -Jo.
Jenom aby bylo jasno.
Půjde o skutečný let, já budu řídit letadlo.
-Dobře. -Ano.
Ano, jistě.
Vím, že pro herce je to trochu nezvyklé.
-Jo. -Pokud to někomu z vás
připadá trochu zvláštní
nebo lehce nepříjemné,
určitě nevadí, když se odmítnete zúčastnit.
Nebudu se tím vůbec cítit dotčen.
Mně to nevadí.
Jo.
Celé to souvisí s bezpečností létání,
proto nechci, aby se někdo cítil nepříjemně.
Jo, necítím. Ne. Jdu do toho.
Ano, beru to. V pořádku. Bezva.
-Tak jo. -Jo.
Když jsme u toho, kolik lidí řeklo na rovinu,
že do toho nejde?
-Nikdo. -Nikdo.
-Jo. -No jo. Herci.
Jo.
O DVA ROKY DŘÍVE
Kryt Pitotovy trubice odstranit. Odstraněn.
Magneta: vypnuta. Parkovací brzda: uvolněna. Avionika...
Vypnuta. Elektrika: zapnutá.
Táhlo. Protizávaží.
-Co chybí? -Pneumatiky?
Hlavní...
-Hotovo. -Hotovo.
Ranvej jedna šest volná. Roluj na Alfa Charlie.
-Jedna šest, ano... -Alfa Charlie.
-Zopakovat? -Jo.
Jedna šest Alfa Charlie.
Díky. "Díky"?
Díky.
-Má se jim říkat "díky"? -Ne.
-Ne? -Jen musíte pokaždé...
Řekl "díky".
Když jsem rozjížděl tenhle projekt,
usoudil jsem, že pro porozumění pilotům
se sám musím stát pilotem.
-Takže teď... -Musíte na plný výkon.
-Mám zvedat? -Ne, ne, ne.
-Plný výkon. -Plný výkon.
Brzy ale bylo jasné, že k tomu nemám vlohy.
-Snižuji výkon. Ano. -Ne, proč?
Tím spíš, když šlo o přistání.
Pomalu navést rovnoběžně s ranvejí.
Ne, ne, ne. Přebírám.
-Přebírám. -Přebíráte.
Bylo mi řečeno, že většina žáků zvládne přistání
a dokáže samostatně létat po 10 až 30 hodinách letového času.
Já jsem strávil na obloze sedm měsíců, nalétal přes 120 hodin
a pořád se mnou nebyli spokojeni.
Máte letiště na dohled?
Ano.
-Ano? -Ne.
Moment, to je ono?
Přímo před námi.
Byl jsem zjevně abnormální případ,
a tak si mě instruktoři začali předávat mezi sebou,
aby zjistili, co to se mnou je.
Čumák dolů. Čumák dolů.
-Nesmíte brzdit. -Jistě.
-Přebírám. -Přebíráte.
Zjistil jsem, že létání je víc o psychice,
než jsem původně myslel.
Nedělejte všechno jako robot. Na všechno se podívejte.
Hej, to...
-Přebíráte. -Přebírám.
Řekli mi, že mám provozovat takzvané "létání na židli"...
Chci, abyste doma prováděl "létání na židli".
Představujete si letadlo.
Když pak zavřete oči,
vidíte sebe sama v každém složitém scénáři
a vše perfektně zvládáte.
Ale pořád jsem se nemohl zbavit vtíravého pocitu,
že když se něco pokazí, je po vás.
Stočte se po větru. Křižujete letový provoz.
-Vteřinku. Přebírám. -Přebíráte.
Stáčím se po větru, osm November Delta.
Bylo tu pár nehod. Co tu žiju,
asi čtyři, pět lidí v téhle oblasti zemřelo při pádu letadla.
Na stočení je to moc příkré.
-Musíme to zkrátit. -Dobře.
Musíme to stočit dřív.
Jednoho dne, když jsem byl na obloze nad letištěm,
jeden pilot v zácviku spadl i s instruktorem, oba zemřeli.
Předtím hlásili problémy s motorem.
Po tomhle jsem se rozhodl, že si dám od skutečného létání
měsíc pauzu a budu si na ně jen hrát.
Druhá řada klapek.
Z té židle jsem viděl sebe jako pilota, který se ničeho nebojí,
který věří všem svým rozhodnutím.
Pro tohohle pilota bylo přistání hračka.
Dokonce jsem si představoval,
jak se se svými skvělými přistáními chlubím jiným pilotům.
Boční vítr mi nevadí.
Cítím, že dokážu perfektně přistát.
A pak se něco změnilo.
-Povedlo se. -Takhle to bohatě stačí.
A tak mi konečně poprvé povolili samostatný let.
Nashle.
618 Delta Hotel letovému instruktorovi. První samostatný let.
Požaduji volnou vzletovou dráhu.
November 618 Delta Hotel, věž Van Nuys.
Ranvej 16 volná, vzlet povolen.
Na samostatném létání je něco osvobozujícího.
Nejste na nikom závislí.
A i kdybyste udělali katastrofální omyl,
jediný, komu ublížíte, jste vy.
Osm Delta Hotel, ranvej 16 volná, přistání povoleno.
Jedna šest volná, přistání povoleno. 618 Delta Hotel.
A je to.
-Dobrá práce. Konečně. -Díky.
Tohle všechno mě dostalo do bratrstva pilotů...
a k tradicím, které s tím souvisejí.
Podle mých letových instruktorů jsem byl nejpomalejší žák, jakého kdy učili.
Ale nikdy jsem to nevzdal.
A v příštím roce jsem dostal soukromou pilotní licenci,
přístrojovou kvalifikaci, vícemotorovou licenci
a stal se certifikovaným dopravním pilotem.
Pro mnohé z nás se samota stane návykovou.
Kilometry daleko od lidí.
Ale když jste dost dlouho sami se svými myšlenkami, objeví se nápady.
Velké.
A i když mě ohledně toho, co se děje s námi piloty, nechce vyslechnout Kongres,
znal jsem muže, který to udělá.
Nikdy jsem vás neviděl v kostkovaném.
Obvykle chodím v decentních barvách.
-Takže zkoušíte nový styl? -Ne, to mám jen na teď.
Sluší vám to.
Díky.
Začínám mít pocit, že Kongres asi není nejvhodnější způsob,
jak si získat pozornost.
Musíte toho koně dovést k vodě a dohlédnout, aby se napil.
-Koně? -Ano, Kongres.
-Musím je přivést k sobě? -Ano. K problému.
Problém je to napajedlo.
Jenže zčásti
je problém v tom, že je těžké zjistit, co se děje v kokpitu,
protože piloti o tom nechtějí mluvit, nechtějí hovořit o svých pocitech.
Nechtějí říkat, jestli je jim to nepříjemné,
protože by mohli přijít o licenci.
-Jo. -Nikdo nevidí všechny nuance
-jejich komunikace. -Ano.
Jak je složitá, odtažitá.
-Jen analyzují nekvalitní záznam. -Jo.
Je tam tolik druhů ticha. A nikdo neví, co se děje.
-Nikdo to neví. -Proto přemýšlím
o skutečném letu Boeingu 737
se skutečnými pasažéry v 7 600 metrech,
poprvé s kamerami po celou dobu v kokpitu.
Vím, že je dostanu dovnitř, protože pilot budu já.
To jste si vzal velké sousto.
A myslím, že výživné.
-Ano? -Výživné?
Jestli dokážete, že je to něco, co se běžně děje při každém letu...
-Špatná komunikace. -Špatná komunikace.
Lidi, kteří tomu velí, kteří mají kontrolu,
třeba FAA nebo letecké společnosti,
budou mít motivaci změnit výcvikový proces.
-No a jaké máte zkušenosti? -S čím?
S řízením velkého letadla.
Nemám zkušenost s velkým letadlem.
Ale čím se to liší od malého?
Je to velký rozdíl. Obrovský rozdíl.
Takže myslíte, že to pro mě bude těžké?
-Jak dlouho létáte? -Skoro dva roky.
Kolik hodin jste nalétal? Létáte jednou týdně? A čím?
Tak 270, 280 hodin.
Pro práci u aerolinek
musíte mít tak 1 500 hodin.
-Ale potřebujete to? -Jo. Přesně to potřebujete,
1 500 hodin.
Myslel jsem, že potřebujete soukromou, přístrojovou, komerční licenci
a pak můžete na stroje typu 737.
A i když nepracujete pro aerolinky...
-Je to tak. -Takže je možná výjimka.
Ano, ale nepovezete cestující.
-Nepovezu platící cestující. -Ano.
Ale když naplním letadlo herci, můžu letět.
Ano.
-Jo? -Je to tak.
Ano, to je možná výjimka.
Jsem ochotný podstoupit to riziko.
Mám kvalifikaci, a když budu mluvit o svých pocitech,
uvidí do mě a přijdu o licenci...
Ale ke své práci ji stejně nepotřebuju.
A jestli tím dokážu, co chci dokázat,
stojí to za to, ne?
Ano. Ale nebude to snadný úkol.
Musíte si to dobře promyslet.
Dobře.
ZKOUŠKA
Dosud jsem mluvil se stovkami pilotů
a došel k závěru, že problém s komunikací v kokpitu
se nevyskytuje jen nahodile.
Myslím, že se to děje v určité formě v každém linkovém letu.
Všichni jsme se při přepravě dostali do situace,
kdy chceme něco říct, ale neřekneme.
Přesvědčujeme sami sebe, že se nestane nic zlého
a že nemá smysl toho, kdo pilotuje, rozčílit.
Většinou se taky nic nestane,
a tak nepřemýšlíme o riziku, které ve skutečnosti podstupujeme.
Ale já sám jako pilot mohu říct, že se tím od vás nijak nelišíme.
Jsme stejní jako lidi, kteří sedí vzadu v taxíku
a snaží se vyhnout nepříjemné konverzaci.
A teď to chci dokázat.
LETECKÁ AKADEMIE LAS VEGAS
-Tak tady máme učebnu. -Výborně.
Běžte se posadit.
Když jde do tuhého, máte prakticky pět sběrnic:
pro přepínání baterií, základní baterie, záložní baterie...
Nejbližší zařízení schválené FAA pro výcvik na strojích 737
je ve městě Henderson v Nevadě,
pouhých 19 minut jízdy z centra Las Vegas.
A jako někoho, kdo měl v mládí problém s hazardem,
mě trochu trápilo, že budu mít celý měsíc do Vegas tak blízko.
Ale už to bylo dávno a neměl jsem pocit, že by mě to i dnes mohlo ovlivnit.
Když jsem ovšem zjistil, že celý výcvik na Boeing 737
probíhá na simulátoru,
začal jsem přemýšlet, jestli to není větší riziko, než jsem čekal.
Takže piloti přejdou rovnou
ze simulátoru k aerolinkám a vozí cestující?
-Ano, správně. -Takže oni předtím nemají praxi
ve skutečném letadle?
Nevím o tom. Všechno se dělá na simulátorech.
-Je to vážně jako ve skutečnosti? -Ano.
Páni. To je...
Zděsilo mě to.
Simulace jako dostačující příprava k tomu, že budou v sázce životy pasažérů.
Tohle byla ta nejtěžší zkouška.
Dojde-li k nějakému incidentu kvůli bezpečnosti, volají kapitána.
Pokud někdo dostane třeba infarkt...
Byl jsem zaplaven informacemi, co všechno na mě padne jako na kapitána
dopravního stroje.
V případě takového letu je nejvyšší autoritou kapitán.
Řekněme, že kopilot přebere řízení a kapitán jde třeba na WC.
Kapitán může říct:
"Ne, chci, abys počkal, až vystoupáme nad 3 000 metrů."
Pak kapitán řekne "autopilot" a stiskne tlačítko aktivace.
-Náklon. -Kruci. Co to znamená?
-Pardon, pardon. -To je ptačí manuál.
-Pro náraz do ptáků? -Ano.
Světla pro cestující: svítí.
Klesat co nejrychleji. Letová brzda: aktivována.
Bezpečnostní systém vypne přívod paliva.
Odpojí hydrauliku a...
Ale pořád jsem věřil, že když zkoušíte dostatečně dlouho a tvrdě...
Výpustný ventil: uzavřít.
Kyslík pro cestující: aktivován.
... nic není ponecháno náhodě.
-Říká se tomu výstup do segmentu jedna. -Kategorie B?
To je opravná kategorie.
-Ovládání směrovky. -Ovládání směrovky
je přímo tady.
Vzduchový systém vytváří tlak na tento ventil.
Jednou za čas tahle páčka nevyskočí.
Bývají s ní problémy. Pod ní je tlačítko.
Dvacet. Deset.
-Pardon. -V pořádku.
Je-li odhalena závada na jednom z okruhů motorových požárních detektorů,
je to podle vás A, nebo B?
Asi B.
-Nesprávná odpověď. -Byla to možnost A.
Velká letadla jsou navržena pro řízení dvěma lidmi,
proto je největší změna pro každého pilota naučit se spolupracovat s další osobou.
Co když dojde k neshodě mezi kapitánem a prvním důstojníkem?
Je simulátor vybaven k nácviku téhle situace?
Ne. Ne, to jsou osobní záležitosti.
Vždycky jsem věděl, že vytvořit simulaci skutečné komunikace s kopilotem
nebude snadné.
Ale podle Johna to pro mě bude mimořádně obtížný úkol.
Podle mě, a je to opravdu jen můj názor,
změníte v křesle pilota výrazně dynamiku,
protože jste začátečník.
Ale třeba se pletu.
Jeden z porotců talentové soutěže, Aaron,
měl nalétáno 5 tisíc letových hodin na Boeingu 737.
-Bohužel nepostupujete. -Dobře.
-Děkuji. -Děkuji.
Ale interakce mezi námi byla výjimečná.
Chtěl být televizním producentem.
Celý den létáme a říkáme si: "Proč to nezdokumentovat?"
Tak jsme si začali brát GoPro kamery.
Zjistil jsem, že Aaron dělá videa pro YouTube,
která dokumentují jeho dobrodružství v kokpitu
při jeho práci v Alaska Airlines.
A vycítil jsem, že mě vnímá jako kapitána
v oboru zábavy.
Cílem je dostat do produkce pilotní díl a zjistit,
jestli to někdo posune dál.
-Moc rád to uvidím, až to bude hotové. -Jo.
Podle mě to dopadne skvěle.
Muž s hollywoodskými ambicemi
může mít pocit, že když se mi vzepře, může na tom prodělat.
A přesně tohle by se mi mohlo hodit.
A k tomu samozřejmě Boeing 737.
Co se stalo s tím letadlem z Konga?
Nemám tušení, co s tím letadlem teď je.
Každé velké dopravní letadlo v dobrém provozním stavu obvykle patří aerolinkám.
Ale s ohledem na mou relativní nezkušenost s rolí pilota
byli jediní lidé ochotní pronajmout mi letadlo
překupníci z alternativního trhu.
No a v jakém je stavu?
Zprovoznění bude vyžadovat něco málo práce.
Často jsem musel přerušit výcvik
a vydat se do vzdálených míst, abych se podíval na letadla,
která už léta odpočívala na leteckých hřbitovech.
Tohle má nalétáno málo.
Jen nějakých 15 tisíc hodin.
-15 tisíc hodin? -Ano.
-Není to moc? -Ne.
Orientovat se v tom pro mě bylo hodně náročné.
Tohle je Boeing 737-200.
Z pozice kapitána pro mě byla nejdůležitější letuschopnost stroje.
Musel jsem rozhodnout, jestli je bezpečný.
-Tak jo. -Fajn.
-Pozor, kam šlapete. -Jasně.
Chcete říct, že tohle je prakticky připravené vzlétnout?
Ano. Jo.
Protože vypadá tak trochu opotřebovaně.
Ne, je funkční.
No a nemusí se opravit? Dá se s ním létat v tomhle stavu?
-Přesně v tomhle stavu. -Dobře.
-A takhle má vypadat? -Jo. Tohle je normální.
Většina těch věcí uvnitř by se měla vyměnit a dát tam moderní vysílačky.
-Ano. Ale může takhle létat? -Jo. Jasně.
-Takže je to v pořádku? -Jo. Jo.
Proč je tahle součástka tady jen tak? Není s ničím propojená.
Tohle je...
To nic není. To se stává pořád.
Ne. Nejde to tam.
-Dám to pryč. -A bez toho to poletí?
Ani nebudete vědět, že to tam není.
Dobře.
Když máte pořad HBO a peníze na utrácení,
je těžké poznat, jestli vám říkají pravdu.
-Dělám to dobře? -Ano, děláte to dobře.
-Má to vyžadovat takové úsilí? -Ano.
Prostě se jen na někoho podíváte
a rozhodnete se, jestli mu věřit, nebo ne.
Prolezl jsem to letadlo celé a je ve velmi dobrém stavu.
Jestli bych s ním letěl? Bez mrknutí.
A kdybych měl rodinu, řeknu, že v něm můžou letět všichni.
-Jasně. -To hovoří za vše.
Mezi mechaniky je to...
takový důkaz, že svému stroji věříte.
-Že byste do něj posadil rodinu? -Jo.
Není támhleto ptačí hnízdo?
Mohlo by být.
Je normální mít takhle ptačí hnízdo?
Není to neobvyklé. Prostě je tam ptačí hnízdo.
Nakonec jsem se spojil s překupníkem,
který mě pozval na prohlídku vyřazeného 737
na letišti v kalifornském San Bernardinu.
Je jich tu 33...
33 krát šest.
Tolik tu máte sedadel.
-33 krát šest? -Ano. Ano.
Kolik je to celkem?
180?
Nenapadlo mě, že jich bude tolik.
Šest... to je 189, ne?
Společnost, které letadlo patřilo dřív, nestála o publicitu,
ale prozatím to byla nejlepší 737, co mi kdo byl ochotný pronajmout.
A tak jsem se rozhodl pro tuhle.
Ten samý týden jsem dokončil požadovaný výcvik
a stal se nejméně zkušeným pilotem s licencí na 737 v Severní Americe.
Abych se odměnil, rozhodl jsem se zajet do Vegas
na kouzelnickou show.
Říká se, že jednou z nejtěžších součástí kouzla
není naučit se vlastní trik,
ale to, aby vaše pohyby během jeho provádění
působily přirozeně.
-Viděl někdo z vás tohle? -Ano.
-Co je to? -Já!
-Peníze! -Peníze?
Když mi bylo 13, začal jsem se zajímat o kouzla.
Raz, dva, tři.
-Vyrostla. -Jo!
Jenže lidi má představení vždy sledovali podezřívavě,
říkali, že moje pohyby a gesta
jim nesedí
a že je na mně něco divného.
Nic. Ale ve skutečnosti...
Tak jsem zkoumal, jak se pohybují ostatní
běžní lidé na ulici, a začal je napodobovat.
Pomohlo mi to stát se lepším kouzelníkem.
Ale když příliš dlouho napodobujete druhé,
přestanete se dozvídat věci o sobě.
Poslední, co jsem musel před letem 737 udělat,
bylo vyplnění zdravotního dotazníku pro letecký úřad.
POVOLÁNÍ - KOMIK ZAMĚSTNAVATEL - HBO
Dělá to každý pilot.
Musíte vyplnit povinný dotazník,
který zahrnuje otázky na všechny možné zdravotní problémy.
Když zalžete, je to trestný čin
s maximální sazbou pět let.
Nikdy mi oficiálně nediagnostikovali úzkost,
ale často jsem ji vnímal. A výrazně.
V souvislosti s blížícím se letem jsem ji cítil už pár měsíců.
Stejně tak mě mátl výraz "a tak dále" na konci věty.
Co dalšího by tím mohli myslet?
Než jsem vyplnil formulář,
zašel jsem proto k lékaři, který byl ochotný pustit dovnitř kamery,
abych zjistil, jaký je můj přesný zdravotní stav.
Mnoho lidí má úzkost. Nemusí to být nutně abnormální.
Může to být vaše přirozenost.
Víte, je to složité, protože jsem bavič.
Vím, že trocha úzkosti může být dobrá věc,
protože vám dodává energii při představení.
-Určitě. -Ale u pilota
by to mohlo být proti předpisům.
Jakákoliv problémová oblast se hlásí agentuře v případě,
že narušuje schopnost podávat adekvátní výkon.
Lékař se mnou nejdřív prošel slovní dotazník.
"Jak často myslíte na to, že se může stát něco hrozného?"
Hrozného? Jako...
Toto je osoba trpící úzkostí.
Díváme se na různé části mozku,
které jsou při úzkostném stavu propojené.
Sken vám poskytne možnou diagnózu.
Dr. Jordan mi řekl, že používá funkční magnetickou rezonanci,
která skenuje mozek
a umí odhalit spoustu neurologických problémů z dotazníku FAA.
Obsedantně kompulzivní porucha, ADHD, úzkost,
deprese, autismus, duševní porucha jako schizofrenie...
-Autismus? -Takže tu máme...
-Pokud má někdo autismus... -Jak se to testuje?
Vidíte věci, které jsou charakteristické pro autismus.
Samozřejmě, že... U některých jedinců s autismem
to může narušit schopnost řídit letadlo.
A samozřejmě to ohrožuje nejen je, ale všechny ostatní.
A jsou tu další problémy.
Někdo má třeba...
Můžu se rozhodnout, co budeme testovat?
Všechno se testuje naráz.
Na jeden sken diagnostikujete všechno?
Je tam všechno. A opět, vždycky ujišťujeme lidi,
že bez ohledu na nález jsou v pořádku.
Protože jsme našli něco, čím je ten člověk výjimečný.
Už jsem to takhle dělal tisíckrát
a lidi to berou nejlíp.
-Jsem Roxanne. Jak se dnes máte? -Dobře. A vy?
Fajn. Skvěle, díky.
Tady máte skříňku.
-Tahle. -Mám jen mobil.
Dnes vám budeme dělat fMRI,
což je funkční magnetická rezonance, vyšetření mozku.
Uvidíte černou obrazovku se třemi slovy, nebo spojeními.
Je to "ztratím rodinu", "stanu se přítěží", "budu mít hlad".
Vyberte si jedno ze spojení
a chci vědět, jak se cítíte.
-"Ztratím rodinu"? -Jo.
-Mám si představovat, že mi umřela rodina? -Ano, tak nějak.
-Celá? -Ne.
-To je na vás. -Jen jeden člen rodiny.
-Jak budete chtít. -Jeden, nebo dva? Dobře.
Ale chci, abyste se do toho vžil.
-Díky. -Není zač.
No a je to.
Jsme hotoví.
Viděla jste něco na...?
Nejsem lékařka. Jsem fotografka, technička.
Takže vám neposkytnu výsledky.
To udělá Dr. Jordan.
Je to dlouhé vyšetření. Musí při něm propojit spoustu dat.
Jak dlouho potrvá, než...
Pár týdnů, měsíc, nevím to jistě.
-Pár týdnů, nebo měsíc? -Ano.
Tohle není běžná magnetická rezonance.
-Ano, jistě. -Je to spousta dat,
musí je shromáždit a propojit.
Já jen, že za pár dní budu pilotovat Boeing 737
a bude plný lidí, takže...
-Není to běžná rezonance... -Doufal jsem,
-že budu mít výsledky dřív. -Jo.
Děláte pro leteckou společnost, nebo soukromě?
No, já...
Jsem většinou komik.
Ano. Ale...
Nemyslím, že budete mít výsledky za pár dní.
-Jo. -Jo.
Zorganizovat let ze San Bernardina trvalo měsíce,
a kdybych ho z nějakého důvodu odložil,
neuskutečnil by se vůbec.
Zkoumal jsem, jak tenhle rozpor řeší jiní piloti,
abych věděl, co přiznat, když si nejste jistí.
Našel jsem vlákno, kde někdo psal,
že jeho kamarád byl první důstojník,
kterému právě diagnostikovali autismus.
PROČ SE ZATRACENĚ NECHAL VYŠETŘOVAT?
PŘIJDE MI TO PITOMÝ.
JE AUTISTA. JEDEN Z NÁS.
V odpovědích byli všichni piloti překvapení,
proč se vůbec nechával testovat.
NEZAHRÁVEJTE SI SE ZDRAVÍM SKRZE ZBYTEČNÝ DIAGNÓZY.
Psali, že odhalením takové věci přece může přijít o licenci.
Se znalostmi, které jsem měl, jsem mohl letět.
Jsem tedy asi způsobilý.
Chci, aby bylo jasno, co se při tomhle letu bude dít.
Pokusím se ukázat, jak těžké může být pro pilota
říkat v prostředí kokpitu, co si myslí.
Je to nebezpečný jev, který má za následek pády letadel,
a jsem přesvědčen, že se může stát při každém jednotlivém letu.
Samozřejmě, že nechceme,
aby se při tomhle letu stalo něco nebezpečného.
Takže, jakmile uvidím, že si kopilot něco myslí a neříká to,
je třeba na to reagovat a rychle zasáhnout,
zeptat se ho, jak se cítí,
aby věděl, že mi to může říct a že je to v pořádku,
že nic nezůstane nevysloveno.
Ano?
A samozřejmě
to bude velmi bezpečné,
protože jsem člověk, který je vstřícný vůči tomuhle problému,
studoval jsem ho.
Bude to tedy... A budu v kapitánském křesle.
Takže se není čeho bát.
ODLETY
-Zdravím. -Jak se vede?
-Fajn. A co vám? -Dobrý.
Chcete si projít předletovou přípravu a pak udělat prohlídku?
-Jo. To by šlo. Výborně. -Tak jo.
Výborně. Vypadá to dobře. Skvěle.
-Spínače. -Průběžně.
Elektrika.
-Generátory běží. -Záložní zdroj.
Záložní zdroj vypnutý.
Tepelná sonda.
Tepelná sonda není požadována.
-Zapnutá? -Zapnutá.
-Jo, zapnutá. -Jo.
Přidá se k nám téměř 150 herců.
Jejich jediný úkol bude,
aby svou přítomností simulovali psychologický efekt,
který vytváří lidé na piloty v kokpitu.
Přemýšlel jsem o tom. Ve všech filmech a pořadech o letectví,
které jsem viděl,
herec ve skutečnosti letadlo neřídil.
Tak mě napadlo, jestli je tohle poprvé v téhle...
-velikosti... -Jako že jsem herec?
Ano, jste herec.
Nebude za vás pilotovat nikdo jiný,
není to ani simulátor, bude to skutečné.
Jo.
Řekl bych, že jsem pilot.
Jo, je těžké to popsat, protože nejste...
jste pilot, ale taky...
taky to produkujete.
-Jo, jo. -Chápete?
Ale jste i herec.
A nikdy jsem neviděl...
aby byl...
herec současně schopen pilotovat
takovéhle letadlo.
Jo, to mě dnes ráno napadlo.
Předtím jsem na to nemyslel.
-Ano. -Jo.
Jo.
Jdu se podívat, jestli jsou všichni vzadu.
Jo, to zní dobře.
Provedu vzlet. Provedu přistání.
Jedině, že bych toho z nějakého důvodu nebyl schopen.
V případě přistání na vodě
máte pod sedadlem záchrannou vestu.
Karta s bezpečnostními informacemi o použití vesty je v kapse sedadla.
Při pokynu palubního personálu...
Nalevo v pořádku.
-Napravo v pořádku. Dává nám volno. -Dobře.
Dámy a pánové, vítejte na palubě. Hovoří kapitán.
Jmenuji se Nathan. Se mnou je tu můj kopilot Aaron.
Jménem celé posádky a samozřejmě i HBO
vás vítáme na palubě tohoto krásného Boeingu 737.
Dnes poletíme přibližně dvě hodiny a deset minut.
Vzlétneme z Mezinárodního letiště v San Bernardinu,
vydáme se na východ k nevadské hranici,
u nevadské hranice se otočíme
a poletíme zpátky na Mezinárodní letiště v San Bernardinu.
Mockrát děkuji.
Palubní personál se posadí a čeká na vzlet.
Věž San Bernardino, jsem připraven na letové pokyny.
Dráha dva-čtyři, slabý vítr, vzlet povolen.
Dráha dva-čtyři, vzlet povolen.
-Vpravo volno. -Vlevo volno.
-Můžeme? -Jo, můžeme.
-Stabilní. -Nastavit tah.
Nastaven.
-80. -Potvrzuji.
V1. VR.
-Rotace pozitivní. -Zvedám.
Všechno v pořádku?
-Aarone. -Jo?
-Všechno v pořádku? -Jo, všechno v pořádku.
-Dobrý? -Ano.
Chvilku jste neodpovídal.
-Na co jste se ptal? -Jestli je všechno v pořádku.
-Ano. V pořádku. Jo. -Dobře.
Tak jo.
Sušenky? Preclíky? Mandle?
Díky.
-Co si myslíte? -Jestli mi chcete něco říct,
-tak můžete. -Ne.
Ne, není co.
Dobře.
Hezký den...
-na takový let. -Ano.
O čem přemýšlíte?
Jo, jo, jo. O ničem.
Myslím, o čem jste přemýšlel, když jste neodpovídal.
-O ničem. -Dobře.
-Neslyšel jsem vás. -Jistě.
-Jste v pohodě? -Jo. Dobrý, jo.
Jenom... Na chvilku jste udělal obočím tohle,
-jako kdyby... -Jak přesně?
Dělal jste obočím, jako kdybyste měl strach,
nebo byl v stresu, nebo...
Ne. Nejsem z ničeho ve stresu.
-Jo, jasně. -Asi se občas
takhle tvářím, jako že...
-Asi ano. Ale ne, nejsem... -Jak tváříte?
No... takhle. Jak jste to říkal...
Kdy to děláte? Když se...
Když se na něco díváte?
Ano, když se takhle snažím dívat...
proti jasnému slunečnímu světlu.
Takhle jsem se díval. Nevím. Nejsem...
Nejsem ve stresu.
-Dobře. -Jo.
-Něco k pití? -Dietní Pepsi, prosím.
-Stresuje vás něco? -Cože?
Jestli vás něco stresuje?
Ne, jenom...
Jenom jsem přemýšlel, jestli jste nechtěl něco říct.
Jestli třeba kvůli tomu nejste nervózní.
-Kdepak. -Myslím...
-Víte, můžete tu říkat, co chcete. -Jasně.
Tady můžeme říkat, co si myslíme, je to v pořádku.
Možná bychom měli.
Říkat, co si myslíme, aby nedošlo k nedorozumění.
Ano, jestli mě něco napadne, co je třeba říct, tak to řeknu.
Dobře.
Cestující, pozor, možná jste si všimli malého letadla po levé straně,
které letí velmi blízko.
Nebojte se.
Jsou z televizní produkce
a natáčí záběry pro náš pořad.
Všechno v pořádku.
Rozhodl jsem se, že nechám Aarona chvíli pilotovat,
abych se mohl podívat na to druhé letadlo,
které nás natáčí na obloze.
-Předávám řízení. -Ano. Přebírám řízení.
-Trochu mě znervózňuje, jak jsou blízko. -Ano.
Snažím se letět co nejpřesněji.
Aaron začal trousit poznámky o tom,
jak moc se druhé letadlo přiblížilo.
Propána.
Netušil jsem, jestli tím chce něco sdělit,
ale nechtěl jsem dramatizovat situaci otázkami, jestli je všechno v pořádku.
Tak jsme letěli dál.
-Kde jsou? -Támhle. Sleduju je.
Můžeme zkusit něco, co podle mě usnadní komunikaci?
Ano.
Obvykle to dělám na zemi, ale nečekal jsem, že...
Vyhovuje vám hrát postavu?
Nevím, jestli jsem někdy hrál postavu.
-Chtěl byste... -Asi...
Chcete, abych víc mluvil? Abych jen nekoukal z okna?
Ne, ne. Nebo ano, ale zkuste...
Dělejte, že...
Vaše postava se jmenuje první důstojník Blunt.
První... Jo.
-Neomalený, chápete tu narážku. -Jo.
Charakterové rysy
prvního důstojníka Blunta jsou, že rád mluví a je velmi upřímný.
Nemá problém říct, co si myslí.
A já hraju postavu jménem kapitán Allears.
Jasně, kapitán "Jedno ucho", má rád zpětnou vazbu.
A je otevřený jakékoliv potenciální kritice.
Jo, typ otevřený komunikaci?
Jo. Mohlo by nám to obecně pomoct při komunikaci v kokpitu.
Ano.
To by šlo.
Nevím, já...
Když mám pocit, že se mi něco honí v hlavě, obvykle...
to řeknu.
Dobře. Jo, to byste měl.
Je to snadné.
Většinou jsou to ale nesmysly.
Dobře. Ale nesmysly nevadí, nemusíte si být jistý.
-Jo. -Pokud vám to přijde důležité.
-Jo. -Jsem tu a poslouchám.
-Jo. -Miluju zpětnou vazbu.
Chcete zpětnou vazbu k odletu ze San Bernardina?
Jistě. Pokazil jsem něco?
Ne, jen jsme... zapomněli...
Zapomněl jsem včas zatáhnout klapky.
-Podle rozpisu. -Jo, zahlásit.
Zapomněl jste zahlásit "klapky 1"
-a pak "klapky nahoru". -Jo, jo. Děkuju. Jo.
Vážím si toho, a když něco zapomenu,
můžete mi to říct.
-Jo. -Rád vím, co jsem zkazil.
Jo.
Jo, vždycky něco je...
Je jedno, jak dlouho to děláte,
vždycky se něco najde.
-Jo. -Jasně?
Jistě.
Budeme přistávat v San Bernardinu, dráha šest.
Lokalizátor?
-Ano, jen ještě nemám počasí. -Jasně.
-Pět kilometrů. -Jo, musíte to stočit...
Bude to ostré stočení.
Ostrá levá. Jo.
Mám to udělat? Zkusíme to? Nevím.
Můžeme to zkusit.
Chcete změnu hladiny? Jdeme na to.
-Díky. -Jo.
Sestupový maják aktivní. Podvozek venku.
Klapky 15.
-Vytažené. -Rychlostní brzda aktivní.
Jak se cítíte před přistáním?
Věřím vám.
-Jo? -A co vy?
-Vážně? -Jo.
Na základě čeho?
Nevím. Podle mě člověk pozná,
jestli někdo něco zvládne.
A vy to zvládnete.
Přistání je stejné jako na simulátoru, ne?
-Na simulátoru? -Cože?
Přistání je stejné jako na simulátoru, ne?
Jo.
Jaký je vítr?
Prověřuji.
Slabý vítr. Dráha šest. Volná.
Volno na přistání. Dráha šest.
Dělal jste na simulátoru klapky s přistáním na 40? Fajn.
-Na tomhle. -Ano.
150 metrů, dráha šest, kontrola před přistáním.
Rychlostní brzda.
Kontroluji. Ano, aktivní.
-Podvozek. -Tři zelená světla.
A klapky.
-150. -Klapky 40.
-Kontrola dokončena. -Dobře.
Přistávám.
Patnáct. Dvanáct.
Deset. Pět.
Tři.
Rychlostní brzda.
Světla.
Hlaste 80.
80.
Tak jo. Hezký.
-Díky. -Co myslíte?
-O tom... -Nevím.
Nikdy jsem to nedělal.
-Přistání bylo skvělé. -Vážně?
-Jo. -Díky.
I když nikdo z těch lidí neviděl, co se tam stalo,
ten potlesk ve mně vyvolával pocit, že jsem dosáhl něčeho důležitého.
-Byl jste fantastický. -Vzlet, přistání, skvělé.
-Slušný. -Jo.
Možná i proto to piloti dělají.
Co se děje v kokpitu, nikdo nevidí.
A když dostanete všechny bezpečně na zem,
mají vás za hrdinu.
Teď budete létat? Když máte letadlo?
Nevím.
-Nevím. -Měl byste.
-Možná. -Měl byste.
-Nepřestávejte. -Jde vám to fakt dobře.
Byla to dlouhá cesta plná emocí.
Z více než tisícovky doufajících z celé země
zůstali dva.
Piloti hlasovali. A soutěž
Hlas má křídla vyhrává...
Isabella Henaová!
-Proboha! -Jo.
Proboha!
Isabello, jaký je to pocit?
To je šílený. Ujetý!
Bylo to bláznivý, hodně jsem cestovala.
Je to síla.
Isabello, jeviště je vaše.
Díky.
HLAS MÁ KŘÍDLA
Jak se mi díváš do očí
Jak do dveří otevřených
Vedou tě do mého nitra
Kde jsem celá ochromená
Bez duše
Má jiskra hasne někde v chladu
Dokud ji tam nenajdeš
A nepřivedeš domů
Prober mě
-Prober mě uvnitř -Nemůžu tě probrat
-Prober mě uvnitř -Zachraň mě
-Zavolej mé jméno a zachraň mě ze tmy -Prober mě
-Rozpruď mou krev -Nemůžu tě probrat
-Ať jsem celá -Zachraň mě
Zachraň mě, ať se nerozplynu v prázdnotě
Vrať mě do života
Bez tvého doteku uvnitř zmrznu
Bez tvé lásky, miláčku
Jen ty jsi život
Ordinace Dr. Jordana. Máme výsledky vaší rezonance.
Prosíme, zavolejte nám, probereme je.
Mezi mrtvými
Prober mě
Prober mě uvnitř
Zachraň mě, ať se nerozplynu v prázdnotě
Vrať mě do...
-V1. -V1. Rotace.
Ve volném čase jsem začal pracovat jako pilot
pro společnost, která přesouvá prázdné Boeingy 737
na nejrůznější místa po světě.
Občas mě musí vojáci dopravit
na jedno vojenské letiště v Ekvádoru.
Tenhle letoun nemá uvnitř sedadla
a letím s ním přes amazonský deštný prales
uprostřed noci na jedno letiště v Brazílii.
Podvozek.
Z nějakého důvodu mi věří.
Jsem jedním ze dvou pilotů v kokpitu.
A občas, když druhý odejde na WC,
bývám tam jen já.
Letím přes Atlantik třeba celé hodiny.
Než se objeví písečné pobřeží Namibie.
Nechávají takhle létat jen ty nejschopnější piloty
a mám z toho dobrý pocit.
Plný vzletový tah.
Pokud by s vámi nebylo něco v pořádku, nesměli byste do kokpitu.
Takže jestli jste tady, musíte být v pořádku.
30.
České titulky Petr Miklica Iyuno 2025
Překlad: Petr Miklica