Știi cum e să ai senzația…
că ai avut același vis pentru a doua oară?
- Liniște, vă rog! - Obiecție!
Respins.
Austin.
Ce vrei să spui?
Ne jucam de-a v-ați ascunselea.
Eu m-am ascuns în dulap.
L-am văzut pe tata…
când i-a pus perna pe față.
Dumnezeule!
Austin.
Hai puțin!
Ce faci aici?
Simone nu crede că mama are vreo șansă.
Gil o să plece cu tine.
Ce?
Mi-a zis că plecați în Michigan după ce e închisă mama.
Plecăm de tot?
Nu e un om bun, Austin.
El a făcut-o?
- Ce facem? - Mai știi ce a zis avocatul?
- Se judecă un omor. Le dăm un ucigaș. - Adică mama.
Poate.
Cine?
Cynthia?
Sau poate a fost Gil acolo?
Știm deja că e violent.
Are cazier penal. E suspectul perfect.
Dar nu are motiv. De ce ar fi făcut-o?
Austin, înțeleg.
E fie tatăl tău, fie mama ta. Ai de ales.
Împreună înfruntăm lumea, da?
Știu eu un motiv.
Cynthia nu l-a lăsat să se mute aici.
Le-a auzit discuția.
Ele nu știau că el intrase în casă.
S-a enervat și l-a omorât pe Tom.
Apoi a venit la noi și a rănit-o și pe mama.
Liniște!
Liniște, vă rog!
E ca un truc într-un joc video.
Parcă am mai visat asta.
În acest coșmar care se repetă, eu deja știu mersul lucrurilor.
- Nu i-ați permis să se mute? - Așa e, dar…
Știați că Gil e violent?
Am bănuit.
- O urâți pe Georgia. - Ce? Nu.
Nu ați lăsat-o în Clubul Cartierului. Ați acuzat-o că fură din bugetul local.
Ați fost auzită spunând că este o sărăntoacă.
Citez: „o curvă rea
care s-a folosit de accent și decolteu ca să-l agațe pe primar.”
- Închei citatul. - Am spus…
Apărarea a spus că Tom s-a rostogolit cu fața la pernă.
Dar medicul a spus, fără urmă de îndoială, că a avut loc o crimă.
Că nu putea fi un accident.
Dar nu Georgia a mutat perna de la loc.
- Gil îl lua des pe Austin de la voi? - Din când în când.
Având în vedere starea dv. de confuzie,
doliul dv. profund,
poate ați uitat să menționați că Gil a trecut pe la voi?
Nu.
Dar a trecut?
E posibil să fi venit fără ca dv. să observați?
Ar fi putut auzi când i-ați zis Georgiei că ați blocat cererea lui de mutare?
Ar fi putut să se răzbune pe soțul dv.?
Apoi a plecat, s-a dus la Georgia și a amenințat-o folosind forță fizică.
Întreb…
dacă e posibil să fi fost așa.
Ginny.
Totul bine?
- Îmi pare rău. - E greu să crești singură copii.
Știu de la mama. Poate acum înțelegi de ce ea e așa cum e.
Trebuie să ia decizii grele ca să îi protejeze pe cei dragi.
Și îi pasă de tine. Așa dezaxată cum e ea, ține la tine.
E inacceptabil ce faci. Trebuie să pleci acum.
Dacă nu i-ar fi păsat, de ce nu a zis că te-ai cuplat cu Joe?
Ți-ar dăuna grav.
Dar a tăcut.
De unde știi de treaba aia?
În fine, trebuie să pleci.
Dacă nu-ți pasă de ea sau de noi, bine.
Sunt camere la Blue Farm.
Am filmarea.
O pot da avocatei și, din senin, o să ai de furcă.
Mama vrea să te apere, dar eu nu țin neapărat.
Cynthia, e posibil să fi fost așa?
Presupun că da.
Da.
Liniște în sală!
Liniște, vă rog!
Puterea de a controla jocul te bagă într-o stare de euforie.
Noi, juriul, în cazul Georgiei Randolph contra statului Massachusetts,
declarăm că pârâta…
nu e vinovată.
Georgia!
- Cum te simți? - Te-ai mutat din cauza lui Gil?
Ce urmează acum?
Ne bucurăm că s-a făcut dreptate și că natura senzațională a procesului
nu a împiedicat juriul să ia decizia corectă,
bazată pe fapte și pe adevăr.
- Acum ce fac? - Cum adică? E gata.
- Mulțumesc! - Când o să-ți vezi copiii?
Păi și ce fac acum?
- Când o să vezi… - Știi când…
Georgia Randolph e declarată nevinovată după ce fiul său, martor ocular,
declară că l-a văzut pe tatăl său, Gil Timmins, că a comis crima.
Dl Timmins e chemat la audieri,
dar pare că îi datorăm Georgiei scuze.
Ea a fost victima întregii tevaturi.
Convenabil, nu-i așa?
Cum din senin a fost și Gil acolo.
Ai auzit mărturia. E posibil să fi fost.
Da, dar Austin nu a menționat asta. Nu a zis că l-a văzut.
O fi fost traumatizant.
Da. Să-ți vezi părintele că omoară un om…
Așa ceva te bântuie pe viață.
Nu o să mai fie la fel.
Judecătorul a revizuit interviurile lor și notițele asistenților.
Se pot duce acasă mâine.
Putem pleca acasă mâine?
Mama e liberă acum?
Da, e liberă.
Ești Georgia Randolph, așa-i?
Doamne! Eu i-am zis soțului că nu ești vinovată.
Am zis că cel mai probabil ești o victimă în toată povestea.
Ați făcut renovări, așa-i?
- Cu pichamărul, nu? - Da, redecorăm.
Scuze, știu că uneori e gălăgie.
De-aia votez contra Prop 38 mâine.
Nu vreau șantier pe strada principală.
Da. Uitasem.
Și votez pentru anularea învestirii în funcție a lui Paul.
După ce ți-a făcut…
A divorțat de tine când aveai cea mai mare nevoie de el.
Și tu erai nevinovată.
- Se votează contra lui Paul? - E pe buletinul de vot.
Nu pot să cred că avem o adevărată vedetă în cartier.
Primărița ucigașă.
Poate asta e ultima mea noapte ca primar.
- Îmi pare rău că se votează asta. - Nu, Joe…
Mie îmi pare rău că am susținut Prop 38. A fost total greșit.
- Nu trebuia să mă însor cu ea. - Da, eu nu…
Femeia aia minte.
Întruna.
Nu putea avea încredere în mine? Nu.
Ea nu mi se dezvăluia. Voiam să rămân cu ea, pentru copil.
- Copil? - Nu există.
Dar am fost… Mă mutasem acasă.
Am mers la tribunal. M-am culcat cu ea.
Te-ai culcat cu ea?
- Da. - Când?
Nu ai cum să înțelegi până nu ești cu o femeie ca ea.
Da. Așa e. Nu înțeleg.
Dar…
când te-ai culcat cu ea?
Mi-a frânt inima, Joe.
Mi-a…
Bine.
Putem discuta puțin?
- Ce e? - Sunt camere aici?
- Nu mi-am dat acordul să fiu filmată. - Ce tot vorbești? Nu sunt camere aici.
Toată familia aia e nebună.
Da.
Băiatul meu curajos.
Te iubesc, mamă.
Ai făcut ceva monumental. Îmi pare rău că a fost nevoie.
Împreună înfruntăm lumea.
Mersi că i-ai adus!
- Ne vedem la lectura poeziei. - Da.
Vine bunica.
Ce bine!
Avem de vorbit.
Vreau să ne înțelegem bine de dragul lui Ginny.
O să cer custodie comună.
Asta vrea și Ginny.
Custodie comună?
E tatăl meu.
Nu fi egoistă, te rog.
Bine.
Serios? „Bine”?
Dacă asta îți dorești.
Închisoarea te-a schimbat.
Cum e să fii iar în camera ta? Și să revii la normal?
- „Normal”? - Zic și eu.
- Ne mutăm? O luăm de la zero? - Nu mai am chef să fug.
Da, nici eu.
E știre națională. Putem fugi, dar nu putem ascunde cine suntem.
Profund.
Asta e viața noastră. Asta suntem. Pentru totdeauna.
Da.
Așa pare.
Mai știi când m-au arestat la nuntă?
Și când detectivul ăla a zis că-s ucigașă în serie?
Și când toți au auzit că te-am făcut „monstru”?
Apoi m-a părăsit soțul.
Am fost gravidă.
- Eu am fugit. - Dar te-ai întors.
- Așa e. Ce toantă! - Nu, deloc!
Dar când Cynthia m-a ajutat?
Nu știu de ce a făcut-o.
Ce an interesant!
Da, într-adevăr.
Austin o să fie bine, nu?
Sper.
Acum poate să meargă la terapie, te rog?
Da, sigur.
- O să merg și eu. - Ce?
Da. Bine. Asta e…
Sincer, e cea mai incredibilă urmare din povestea asta.
Ți se împlinește cea mai mare dorință.
Până la urmă a meritat să îndurăm atâtea.
Nu, chiar nu a meritat.
A fost ultima oară, bine?
Nu o s-o mai faci?
Promit.
E important să știu că ești altfel. Că te-ai schimbat, că înțelegi.
Înțeleg.
Aici vreau să fiu.
La fel și Austin.
Te-ai întors, vecino?
Salut!
E ciudat să fiu iar acasă.
Dar și complet normal.
Ce să facem? O căutăm pe Max și jucăm Uno?
Eu și Max nu vorbim.
Nu. Max vorbește întruna. Eu nu vorbesc cu ea.
- De ce? - E o pârâcioasă.
Trâmbițează că-s alcoolic.
Futu-i! Ești?
Nu.
- De ce a zis-o? - Fiindcă așa e ea.
Dramatică. Mă bagă în belea.
Ce aiurea! Îmi pare rău.
Mersi că ai fost alături de mine când am avut nevoie.
Oricând. Pur și simplu…
Oricând.
Încă te iubesc.
Știu că tu mă vezi doar ca pe o amică.
Dar cred că mereu o să te iubesc.
Nu știu cum să opresc asta.
Orice s-ar petrece între noi, și eu îți sunt alături.
Știi asta?
Nu sunt alcoolic.
Promit.
- Să văd scheme! - Scheme? Ca o maimuță dresată?
- Da. - Bine.
Bine, păi ăsta e kickflip. Nu mă pricep, deci nu… Ești pregătită?
Nu aplauda așa ceva!
- Ai planuri pe vară? - Nu prea. Tu?
Mă duc cu tata în Coreea.
Încă nu i-am spus mamei.
Bine, e rândul meu. Fac o schemă.
- Serios? - Da.
Bine.
Poftim!
- Așa. - Da.
- Mulțumesc! - Cu plăcere.
Mă întreb dacă o să am o viață normală.
Dacă o face iar?
Dacă rănește un om?
Nu depinde de tine.
E viața ei.
Din păcate, nu mai cred că e așa.
Adică?
Pe curând, vecine!
Încă te iubesc.
Mereu te-am iubit.
- M-ai mințit? - Da.
- Deci ești mincinos? - Da.
Libertate!
Cum e?
Ciudat. Parcă-s un număr de circ.
Nu știu cum să-mi ocup timpul.
- Nu mai lucrez cu Paul. - Erai pricepută la primărie.
Adică?
Ai fost fenomenală. Tu ai condus echipa aia.
Așa-i?
Într-adevăr, Marcus bea.
Maxine l-a prins la școală.
Și care e planul?
E pedepsit pe viață.
Nu mai are voie în garaj, unde i-am făcut atelierul.
Oricum îl folosea pe post de bar.
Atât?
Îl supraveghem.
Bine.
- Încetează odată! - Adică?
- Padma, scumpo, unde e Joe? - În bucătărie.
A dat afară personalul. Are fițe de mare bucătar acum.
E în bucătărie.
N-am mai fost aici.
Georgia.
Sunt liberă.
Și…
Ei bine, nu știam dacă noi…
Nu, scuze.
Da, sunt distras.
Mâine se votează Prop 38.
Presimt că o să fie bine.
E un lucru bun.
Faptul că și-au dat seama că Gil a fost acolo în seara aia.
Da.
Bine. Păi ne mai vedem, Joe.
LICEUL WELLSBURY
- Știu. - Da.
- De ce zâmbești? - Doamne! Ce mișto îți stă părul!
Mersi!
Abs, când pleci în tabără?
Tabăra nu e pentru copii?
E de evrei. Sunt consilier. Într-o săptămână.
Ginny, felicitări că n-ai mamă ucigașă!
- Mersi, Brodie! - Demențial, așa-i?
- Justiția a dezamăgit-o total pe mama ta. - Da.
Veniți diseară la mine, drăguțelor?
Nu vreau să mă laud, dar am un subsol mișto, deci…
Ar trebui să-i cerem scuze lui Max?
Nu am greșit cu nimic.
- Chiar e supărată? - Cel mai probabil, da.
- I-am zis de Tris. - Norah!
- Nu mai vreau drame. - Tu nu mai vrei drame?
Bine, copii! Anul s-a încheiat.
Haideți să fim cumpătați încă o zi!
De asemenea, avem o poetă consacrată printre noi.
Ginny, abia aștept să-ți aud poezia la festivitatea de azi.
Da!
Ginny!
- Am emoții. - De ce? Îți ador poeziile.
Crăciunul e ca Halloweenul Sunt bântuită
- Am scris despre tine. - Da?
Da. Pentru cursul de poezie.
- Tema a fost iubirea. - Și poezia ta e despre mine?
Titlul e „Strălucirea”.
Serios? Știi cine sunt, nu?
- Habar n-am. - Da, n-ai de unde.
Marcus, mergi la directoare, te rog?
Doamna Yang vrea să discutați.
- Iar îl scoate pe tușă. - Mă văd cu Darlene. Super!
Nu am vandalizat nimic.
Ce-i asta?
Marcus, intră.
Te rog să iei loc.
Părinții tăi sunt aici fiindcă o să avem o discuție grea.
Notele tale nu îți permit să absolvi deodată cu colegii.
- Stați, ce? - Nu o să absolve cu colegii?
„De ce n-am fost anunțați până acum?”
Au fost câteva notificări.
„Ce-i cu tine? De ce?”
Poate sunt prost, tată.
Avem școală de vară. Ar avea șansa să înceapă a 11-a cu colegii săi.
Da.
Va participa.
Dar voiam să aprofundăm chestiunea. Se confruntă și cu alte probleme?
Nu. O să-l supraveghem și o să vină la școala de vară.
Ai de gând să-ți ceri scuze?
- De ce? - Ai insistat cu Prop 38.
Ai insistat cu divorțul.
Ai zis că o să fie condamnată, că ne trage la fund după ea.
Bine. Despre asta e vorba?
Cariera mi-e pe ducă. Căsnicia, distrusă.
Numai tu și ea sunteți responsabili de căsnicia voastră.
Trebuia să divorțezi de mult.
A mințit că e gravidă.
Poftim?
Da.
Bine. Da.
E cam… Pe bune? Fir-ar, ce…
Nasol. Adică…
E malefică.
Dar genială.
Scuze. Știu că totul a fost…
greu pentru tine.
Da, așa e.
Doamne, pichamărul ăla!
VOTAȚI AICI
Ce zgomot face pichamărul!
Voiam un magazin bio.
Dar îți dai seama ce șantier o să fie aici dacă trece Prop 38?
Aveam de gând să o susțin.
Ce gălăgie face pichamărul ăla!
Salut!
- Ce spargi? - Nimic.
Ne-a angajat o blondă să dăm cu pichamărul.
A zis să fac mult zgomot.
Bună, Lynette! Simone!
Cere-ți scuze de la Max dacă vrei. Eu nu cred că trebuie să le știe pe toate.
E povestea mea. Nu vreau să mi-o strice.
M-am săturat să o tot menajez.
- Da, știu. Doar că… - Salut!
- Salut, Max! - Bună!
Nu mai sunt cu Silver.
Ce rău îmi pare!
- Totul bine? - Da. E în regulă.
Era necesară despărțirea.
Alta care pică testul.
Felicitări tuturor! Ați supraviețuit încă un an școlar.
Abby, dar tu? Ceva romantic la orizont?
Știu că știi de Tris, dar nu începe.
De ce nu mi-ai zis? Heterosexualii știau.
De-aia. Fix de-aia.
Țin minte când ne-ai zis că ești gay în clasa a treia.
Ai ținut o conferință de presă sub tobogane. Dar eu vreau…
să plac pe cineva fără atâta tam-tam.
Gata cu cearta! Suntem în public.
- Vreau să vorbesc despre asta. - Poate că eu nu vreau.
Pe bune, e jenant.
M-am supărat. Vă iubesc mult și vreau să fie bine.
Bine. Supărările tale sunt copleșitoare uneori.
Pe bune, gata.
Să auzim aplauze!
A venit Bakerul bun.
- Abigail! Nu fi rea! - A plecat valvârtej.
Așa toți pot beneficia de resurse.
Să vă verificați vestiarele în caz că ați uitat ceva.
Să aveți o vară productivă…
Rămân repetent.
Să fiți drăguțe cu mine dacă repet anul.
Iar acum o invit aici pe Virginia Miller
pentru a ne citi poezia cu care a câștigat „Tânărul poet”.
Așa!
Titlul poemului este…
Titlul poemului, fiindcă titlurile sunt foarte importante…
Titlul poemului este „Începuturi”.
De la zero pornim Dar nu mai știu cum e să te simți întreg
Golul din piept cum îl oblojim? Cu un plasture? Cu tifon îl peticim?
Dacă un copac cade în pădure Se aude ceva?
Dacă nu dă nimeni cu toporul În al meu cap gândurile să le reteze
Ruta să le-o deraieze Și mintea să mi-o devieze?
Ce te face puternic de fapt te slăbește
Paradox suprem Ce să facem?
Văpaia, căldura
Îmi linge pielea cu gura Un ritm, o descărcare
Flama mă consumă Durerea o mănânc sau poate-i invers
Bestia din caverne, pur carnivoră Cu poftă devoră
Îi încap pe o măsea Hai, pa
Cine am fost odată jăratec se face
Încerc să mă schimb, să evoluez
Totul în roz să colorez
Dar eu nu știu ce-i bine, ce-i rău Ce-i solid, ce-i hău
Dihotomii complexe din străbuni Și totul e cenușiu
Eu doar bine vreau să fiu
Nu mai pot să ard pe viu
O să înceteze? Ce altă bombă o să se mai detoneze?
Sper că totul bine o să fie
Că inima mea crește Și umplu acel gol
Că las în urmă lipsa de control
Secretele au fost grăite Alte fapte n-au mai fost trăite
Vreau să suflu în pace Căci am un suflet de oblojit
Ca să nu ard Până rămân fără rădăcini
Dle Gitten, de ce a renunțat Ginny la cursul de engleză avansată?
Ar trebui să discutăm.
Ce? De la mine a moștenit-o.
Ba de la mine, scumpule.
Ce tot vorbești? Eu sunt poetul.
- Într-adevăr, e bun. Recunosc. - Normal! Da, e fantastic.
- Mulțumesc! - Dintotdeauna.
Asta îți tot spun.
Ce zici?
Îți fac gassing up.
A fost fenomenal, piersicuță. Pe bune.
Doamne! A fost bine să atrag atenția din motive pozitive de data asta.
De când cu povestea asta, n-am mai simțit că am o identitate doar a mea, știi?
Dar pe scenă am fost iar Ginny.
Nu doar fiica primăriței ucigașe.
Foarte bine. Mă bucur.
- Ce e? - Și eu îmi doresc asta.
- Cine e? - Wolfe.
Ce drăguț!
- O să-l omor. - Ce ai zis?
E tipul care a lăsat-o gravidă.
Bine, da. Omoară-l!
Sunteți foarte haioși amândoi.
Mă duc după Austin. Ne vedem acasă!
Ce mișto a fost!
Felicitări, Ginny! Eu plec.
Bine. Te iubesc.
„Te iubesc”?
Da, și eu te iubesc.
De fapt, toți ne iubim. Ce bine, nu?
Da. Și eu vă iubesc pe amândouă.
Salut, tipul de la poezie!
- Mi-a plăcut poemul. - Mersi!
- Mersi că ai venit! - Păi sunt tipul de la poezie!
Suntem prieteni, da?
Nu știu. Prieteniile cu foștii nu funcționează.
„Am fost ceva.”
Pe mine mă imiți?
Salut! Mă bucur să te văd.
Suntem prieteni. Nu ai de ales. Ghinion!
- Mi-a plăcut poemul. - Mersi!
De ce te-a chemat directoarea?
A fost o prostie. Mi-a găsit portofelul.
- Ai fost fenomenală! Ce tare! - Doamne!
- Ai fost beton! - O să fim într-a 11-a!
Pe mai târziu!
Anul ăsta m-a rupt. Parcă a durat trei ani sau chiar cinci.
- Cică a 11-a e iadul. - Toți zic asta. Mă sperie. Să nu mai aud!
Chiar credeți că o să fie așa de nasol?
Maxine n-a venit?
Cynthia, voiam să-ți mulțumesc pentru ce ai făcut.
- Fiica ta e foarte convingătoare. - Ginny? Ce legătură are ea?
Sunteți ca două picături de apă.
Bănuiesc că ești mândră.
E fix ca tine.
Sper din suflet că Austin nu va fi așa.
Poftim.
Salut! Cum a fost azi?
Ce-a fost aia?
Sincer, habar n-am.
Poftim! Cred că au rămas la Zach.
Hai! Vacanța de vară începe!
- Nu ne mai trebuie asta. - Mamă!
Și nici asta. Iar asta, în niciun caz!
Da, au votat retragerea ta, dar asta înseamnă alegeri noi.
Candidezi și le amintești de ce te-au ales prima oară.
E o reacție la cald la sentința Georgiei. Și la faptul că susții Prop 38.
Ești concediat.
- Poftim? - Te-am angajat ca să mă sfătuiești.
Sfaturile tale au fost ineficiente.
Nu vrei să lucrezi aici.
Așa că pleacă.
Oficial, ești în vacanță. Ce palpitant!
Tu, nu. Vara asta nu ai parte de vacanță.
Mergi la școală și ești pedepsit pe viață.
Cum a fost poezia lui Ginny?
E genială.
Îmi zici ce a scris Brodie? Am salmonelă pe mâini.
Scrie așa: „Hai să sărbătorim, domnițo!”
- Ce distractiv! - Nu e.
Ține un chef la el ca să sărbătorim finalul de an școlar.
- Nu mă duc. - Nu fi așa!
Merg eu.
Nu-ți place la Brodie.
- Nu vorbeam cu tine. - Ești pedepsit.
Nu mergi la petreceri unde se consumă substanțe.
Ce vorbești? Doar nu se bea acasă la amicul lui Max, nu-i așa, Max?
Nu. De obicei ne jucăm jocuri de societate.
Nu.
Bine.
Mamă? Are nevoie de ajutor, nu doar de școala de vară.
- Gen dezintoxicare. - Eu și tatăl tău știm ce facem.
Du-te la chef și împacă-te cu fetele.
Nu am chef de lume. Mă duc în camera mea.
Ești drăguță.
Te-ai schimbat.
Eu așa cred.
Dar tu?
Adică?
Vreau să fii atentă la felul în care evoluezi.
Ce vrei să spui?
Ce i-ai spus lui Austin…
de a făcut ce a făcut?
Știa cum stau lucrurile. A ales.
Cynthia știa că Gil n-a fost acolo.
Ce ai făcut?
Am făcut ce ne-ai învățat.
Tu nu procedezi așa.
Nu e datoria ta să faci așa ceva.
Nu pricep ce te deranjează.
Te-au eliberat. Așa ai fi făcut și tu.
Asta mă sperie.
Știu cum e să iei decizii ireversibile. Nu vă doresc asta ție și lui Austin.
- Nu prea am avut de ales. - Tu nu știi cât de greu e.
Cum e povara aia. De-aia o duc eu, ca să vă protejez pe voi.
Știu că sunt un monstru. Nu vreau să deveniți și voi monștri.
Am făcut ce era necesar.
Dovedește-mi că a meritat!
Mă bucur că te-ai schimbat.
Asigură-te că așa rămâi.
Nu mă face să regret că te-am eliberat.
Crezi că totul depinde de tine, dar nu e așa.
Și noi ducem greul.
Mereu l-am dus.
- Bună, tată! - Îmi pare rău pentru reacția mea de azi.
E greu, ca părinte, să văd că ți-e așa de greu.
Fiindcă știu că ești isteț.
Ești cald, sensibil, sufletist și minunat.
Dar eșuezi. Iar asta nu te reprezintă.
Mă irită faptul că alegerile tale arată că te subestimezi.
Știu, tată.
E în regulă. Înțeleg.
Te iubesc.
Ești fiul meu.
Și te iubesc.
Mereu poți apela la mine dacă ai nevoie de ajutor.
Știu. Și eu te iubesc.
Nu am nevoie de ajutor.
Promit. Mă descurc.
Ascultă! Scuze! Îmi făceam griji…
Futu-i!
N-a făcut nici schema cu pernele.
Parcă erai pedepsit.
Am evadat. Totul bine?
Press, ce bei?
Crezi că oamenii se pot schimba?
Nu.
Mama ta poate.
Mă refeream la mine.
Viața merge în cicluri, nu?
Crezi că…
mi-e scris să fiu ca ea?
Nu.
Austin o să fie bine.
- Mă bucur că mama ta e bine. - Mersi! Și eu.
Ne lași puțin?
Părinții nu știu că ai plecat. Hai să mergem, te rog!
Marcus!
- Te implor. - Nu.
Știi ce? Încă unul.
Am venit ca să evit drama.
Lumea nu anunță asta de obicei.
Mersi pentru această critică constructivă!
Îmi place că petrecem timp împreună și ne purtăm normal,
nu batem apa-n piuă și nu ne lămurim problemele deloc.
Putem vorbi?
Da.
Îmi pare rău că am ratat poezia. Am auzit că ai fost genială.
- Nu-i nimic, nu contează. - Ba da.
M-am supărat că n-ai venit la Mousse, deci știu cum e și…
Îmi pare rău.
Nu sunt supărată.
Bine.
Mi-a fost greu. Și ție ți-a fost greu. Însă cred că am reușit să te sprijin.
Dar ai ales să petreci timp cu alții. Da, ai dreptul să faci asta.
Așa e.
- Da. Vorbim despre același lucru. - Nici eu nu sunt supărată pe tine.
Nu știu, poate ne-am îndepărtat puțin. Poate e în regulă.
Nu vreau să fie în regulă.
Și nici să ne îndepărtăm.
Nu știu ce să-ți spun. Îmi pare rău.
Bine, fetelor! Haideți să bem shoturi, ce ziceți?
Da, haideți!
Să curgă shoturile!
Bine a zis mama. Am sfeclit-o.
Joe?
Gil nu l-a ucis, așa-i?
Nu. Eu l-am ucis pe Tom Fuller.
Credeam că te-ai prins.
Da. Adică…
Mă simt în siguranță cu tine.
Sunt eu însămi.
Cum sunt cu adevărat.
Dacă aș fi avut o viață normală, fără toată nebunia, cine știe?
Poate aș fi altfel. Sau tot la fel.
Dar nu vreau să-ți ascund nimic. Mi-am ucis și ultimul soț.
Să-mi bag!
Ce a spus presa despre mine e în mare parte adevărat.
Ce se petrece?
Au scos la suprafață secrete nasoale și m-au umilit,
dar tu nu te-ai dezis de mine.
Iar asta înseamnă enorm pentru mine.
Așa că înțeleg…
dacă nu vrei să ai de-a face cu mine.
Dar pe tine nu o să te mint.
M-am săturat de minciuni. M-am săturat să fug.
Vreau să stau locului.
Mi-ai dat multe de rumegat.
Nu îți cer nimic.
- Bine. - Da.
- Nici eu. - Bine.
Futu-i!
Îmi pare rău, eu…
Mi-am ales prost momentul. Ai fost vulnerabilă și m-am emoționat.
Nu, eu…
Vreau să știi…
că am încercat să o ajut pe Cynthia.
Austin și Ginny m-au ajutat pe mine. De-aia au mințit.
Loialitate, nu?
Aia e ideea.
Deci înțeleg.
Și nu-mi pasă.
Adică îmi pasă dacă omori oameni. Nu omorî oameni!
Chiar așa, câți oameni? Au fost mai mulți soți.
Futu-i!
Îmi pare foarte rău.
Pare că schimb bărbații pe bandă rulantă.
Copiii mei au nevoie să stau liniștită puțin.
I-am promis lui Ginny…
că o să fiu altfel.
Iubi, arăt grasă așa?
Da.
Poartă-te frumos!
- Marcus, totul bine? - Da.
- Ce bei? - Shoturi.
- Bei shoturi? - Da.
- Sunt deja… - Nu. Plecăm acasă.
- Plecăm acasă. - Nu.
- Te rog. - Nu, pleacă tu!
Eu sunt acasă. Ador subsolul lui Brodie.
Mersi, frate!
- Ce? Nu. - Marcus.
- Plecăm. - Nu!
Nu fi fițoasă doar fiindcă te-am supărat!
- Distrează-te! - Am grijă de el.
Nu am voie cu voi ăștia de-a 11-a fiindcă nu am absolvit? Eu nu-s a 11-a.
- Marcus, ce faci? - Nu trec anul.
- Te ajut? - Nu, mă descurc.
- Și nu suntem apropiate, nu? - Max, nu asta am vrut…
Bună, Paul!
Ce naiba cauți aici?
Am greșit.
Regret că am mințit despre sarcină.
Nu l-am amanetat.
Mi-ai pus postul în pericol.
Am avut un plan, iar tu…
Tu l-ai distrus.
Și eu îmi doream acele lucruri.
Minți!
Nu m-ai iubit.
Nu e adevărat.
Ai vrut să fii soție de primar. Te-ai folosit de mine.
Am crezut că suntem la fel, dar nu e așa.
Nu suntem la fel.
Ai scos din mine cea mai sordidă latură a mea,
fiindcă ești…
Ești perfidă.
Otrăvești ce e bun.
Am venit să-mi cer scuze.
Am făcut-o.
Începi să crezi aberațiile pe care le spune lumea acum?
Că tu ești victima? Nu ești victima, crede-mă!
Orice aș fi scos din tine era deja acolo.
Du-te sus!
Bună seara!
Du-te la culcare!
- Mamă, tată… - La culcare, acum!
Relaxați-vă!
M-am săturat să vă purtați de parcă nu există nimic mai rău pe lume.
Copiii beau. Nu e mare scofală.
Nu mă subestimez, bine?
Doamne! Taci!
Discutăm mâine.
Bine. Da, bine.
Da, să trăiți! Bine. Să trăiți!
- Da, să trăiți! - Care-i problema ta?
Ne urăști?
Nu, eu…
Nu vă urăsc.
Mă urăsc pe mine!
Mă urăsc pe mine, bine? Mă urăsc…
Mă urăsc pe mine, da?
Pe mine mă urăsc!
Înțelegi?
Mă urăsc.
Are o problemă. Trebuie ajutat, dus la dezintoxicare.
O să rămână repetent.
Cui îi pasă, măcar are grijă de el, nu?
Deja îi e greu, nu vreau să înrăutățesc situația.
Alo? Acceptați un apel de la Shane Reilly, deținut la Penitenciarul New Mexico?
Da.
Mary, mă auzi?
Nu-mi spune așa!
Doamne, vocea ta! N-am mai auzit-o de când erai mică.
De ce mă tot suni?
De mult vreau să vorbesc cu tine. Dacă eu te pot găsi, te pot găsi și ei.
Mama ta, tatăl tău vitreg.
Mary, trebuie să ai grijă.
Nu mai sunt Mary!
Ginny, salut!
Bună!
Ești bine?
Da. Vezi?
Ești foarte beat.
Mi-l spui?
Ce?
Poemul…
„Strălucirea”.
Marcus…
De ce ai spus că nu absolvi?
Sunt…
Sunt un ratat.
Am picat anul.
Nu ești un ratat.
Marcus…
Cred că ai udat patul.
Scuze, eu…
Futu-i! Sunt beat.
Marcus.
Te iubesc. Vreau…
Vreau să aud poezia.
Vreau să o aud.
Ginny.
Mai bine pleci, scumpo.
Austin, salut!
Totul bine?
Ți-ai rupt ochelarii?
Ieși din camera mea!
Austin…
Am zis să ieși!
E imposibil să treci prin viață nevătămat.
Mă întreb dacă ai control asupra felului în care te schimbi.
Sau dacă ai control vreodată.
E stupid!
Mai bine nu vorbim până ajungem.
Ești aici
Ca atunci când mi-ai atins chipul
Mi-ai promis că mereu vei fi aici
Cea mai mare temere a mea
E că mâna va dispărea
Și tu te vei evapora
Ca strălucirea soarelui în beznă
Înghițită de noapte
Întunericul se lasă peste noi și consumă Convinge și hrănește
Te ia în ghearele sale
Și eu rămân cu ecoul cuvintelor tale
Dar am văzut inima ascunsă în durere
Are speranță ca mine
Într-o zi întunericul se va dispersa
În beznă văd a ta strălucire
Puternică trăire
Încă mă încălzește
Știu că ești acolo, undeva
Azi, mâine, toată viața
Unele lucruri te schimbă tocmai ca să nu mai poți fi ca înainte?
Cred că mama s-a schimbat…
sau e capabilă să se schimbe…
dar nu sunt sigură.
Niciodată nu sunt sigură.
Eu m-am schimbat.
COREEA DE SUD
Am fost nevoită.
Mamă.
De schimbare nu poți scăpa.
Bei lapte când ești gravidă, nu?
Schimbarea e inevitabilă.
Subtitrarea: Cătălina Vod