‫- אולפני אן־בי־סי‬ ‫ברבנק, קליפורניה 1968 -‬
‫מת על זה!‬
‫"טראבל!". אחד השירים‬ ‫הגדולים של אלביס בכל הזמנים.‬
‫איך היה הסאונד?‬
‫אדיר. הרגיש נהדר.‬
‫אבל מכיוון שהשיר‬ ‫מדבר על לכסח את הצורה למישהו, שזה סבבה,‬
‫בדרכו שלו,‬
‫אולי ננסה משהו יותר בסגנון של...‬
‫חג המולד?‬
‫- אלביס - חג המולד -‬
‫כן. אני קצת מתלבט לגבי הכיוון של חג המולד.‬
‫הבנתי. נהדר. טוב לדעת.‬
‫בוא ננסה משהו עם טייני טים ושדוני אלביס.‬
‫מה דעתך?‬
‫- חג מולד שמח -‬
‫- סטודיו 19 -‬
‫גבירותיי.‬
‫קיבינימט, סקאטר.‬
‫נראה ש"תחכה בלימוזינה"‬ ‫יכול להתפרש בכל מיני דרכים.‬
‫מה הקטע?‬
‫אמרת שנוכל לבלות עם אלביס.‬
‫אתה יודע שיש כיסים בווסט הזה, נכון?‬
‫הלו?‬
‫היי, מותק. התקשרתי מאוחר מדי?‬
‫רק לאחת מאיתנו, והיא ישנה עמוק.‬
‫תני לה נשיקה ממני.‬
‫אתה נשמע עייף, מותק. אתה בסדר?‬
‫אני לא יודע, סילה.‬
‫אני מרגיש שהעולם משתגע, בעוד אני תקוע כאן‬
‫בגלל מופע חג מולד מחורבן‬ ‫שהקולונל מכריח אותי לעשות.‬
‫אני בטוחה שהמופע יהיה נהדר.‬
‫כן, כלומר המופע שיככבו בו שדוני אלביס?‬
‫נו, באמת. "שדוני אלביס"?‬
‫תאמיני לי, זה גרוע מכפי שזה נשמע.‬
‫אין מצב.‬
‫הלו? סילה?‬
‫גבר, מה קרה לטלפון?‬
‫סליחה, אני מנסה לזרז את העניינים.‬
‫לזרז מה?‬
‫את השלמת המשימה שלי להרוג אותך.‬
‫ומסיבה כלשהי, הם רצו‬ ‫שתאזין לזה תוך כדי שאתה גוסס.‬
‫הוא אמר "להרוג אותי"?‬
‫- גולה -‬
‫גולה?‬
‫בחיי, היום המחורבן הזה רק הולך ומשתפר.‬
‫לעזאזל, סקאטר! ירית בי!‬
‫נשבע באלוהים שלא הייתי צריך‬ ‫לצאת מהמיטה הבוקר.‬
‫מה? אסור שיהיה לי יום רע?‬
‫שיט!‬
‫- ניקסון הוא האחד!‬ ‫די למלחמה! -‬
‫תראה, חבר. היה לי יום מחורבן.‬
‫אז אני הולך לכסח לך את הצורה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אלוהים אדירים. זה אלביס?‬
‫רד ממני!‬
‫מצטער על זה.‬
‫אלוהים, אלביס. זה היה מדהים.‬
‫מה כל זה היה?‬
‫אה, זה. כן.‬
‫זאת הייתה חזרה.‬
‫לקראת תוכנית הטלוויזיה החדשה שלי.‬
‫אלוהים, הבחור הזה בסדר?‬
‫כן, זה דם מזויף, חבר'ה. ומה שיש כאן, זה...‬
‫מה שזה לא יהיה.‬
‫מה שם התוכנית החדשה?‬
‫- מרגל ושמו אלביס -‬
‫בוקר טוב, מניאק.‬
‫איפה אני?‬
‫אתה הולך למות. אני...‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אתה בטח סתום לגמרי‬ ‫אם אתה מרשה לעצמך לדבר כרגע.‬
‫זה החבר שלי, בובי ריי.‬
‫אני ממליץ לך להקשיב לו.‬
‫על איזה כלל אני חושבת ברגע זה?‬
‫בהחלט לא זה שעוסק במרחב אישי.‬
‫הבטחת שלא תיקח את החוק לידיים‬ ‫בבית הזה, זוכר?‬
‫לא תדעי שאנחנו כאן, מיס ברטי.‬
‫היי, כשאצא מזה, אני הולך ל...‬
‫פחות או יותר.‬
‫זו הייתה ברטי, העוגן שלי.‬
‫היא מנהלת הכול כאן,‬ ‫ומכירה אותי מאז שהייתי בחיתולים.‬
‫ואם מדברים על חיתולים,‬ ‫רואה את סקאטר, השימפנזה שלי, עם האקדח?‬
‫זאת בעיה בשבילך, חבר.‬
‫תבין, החלטתי לפני זמן מה‬
‫שלא אשב מהצד בעוד הארץ הזאת נקרעת לגזרים‬
‫עם כל הכאוס המשתולל,‬ ‫ההיפים המטונפים, הסמים, הפשע.‬
‫לא, לא במשמרת שלי.‬
‫מצד שני, סקאטר...‬
‫עושה את זה כי זה מדליק אותו.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫אתה יודע, יש לי רעיון,‬
‫אולי תנסה לא להיות מגעיל כל הזמן,‬
‫כולל בג'קוזי שסתמת‬ ‫עם שפיך הקופים המחורבן שלך.‬
‫המסנן הזה נראה כמו פשע מלחמה!‬
‫תסתכל עליי. זה הזמן לספר לי‬ ‫מי שלח אותך להרוג אותי.‬
‫לך תזדיין, נער מזמר.‬
‫הם לא משלמים לי לדבר.‬
‫הם? מי זה "הם"?‬
‫תקשיב לי, חלאה.‬ ‫אני מבטיח לך שסקאטר ילחץ על ההדק...‬
‫לעזאזל!‬
‫"אם!"‬
‫לעזאזל, סקאטר. עמדתי להגיד‬ ‫"אם" הוא לא ידבר!‬
‫בלי לקחת את הצד של השימפנזה, בוס,‬ ‫אני מודה שזה היה קצת מבלבל.‬
‫אז...‬
‫ככה אני אמורה לדעת שאתה לא כאן?‬
‫רק תקלה קטנה, מיס ברטי.‬ ‫רק תקלה קטנה. הכול בסדר.‬
‫למרות שהסלון אכן ידע ימים יפים יותר.‬
‫אתה יודע, תמיד אפשר‬
‫להפוך אותך לסריג.‬
‫אתה צריך לנקות את זה עכשיו.‬
‫כי עניין הסריג הזה נשמע די משכנע.‬
‫כן. כאילו אני אמור לדעת איפה המגב.‬
‫שחרר!‬
‫אני נשבעת שהחרא הזה של לחימה בפשע‬ ‫יהרוג אותך ביום מן הימים.‬
‫כן, אבל הפעם זה לא היה באשמתי.‬
‫הבחור עם הראש המתפוצץ התחיל הכול.‬
‫סתם ככה, מה?‬
‫כל מה שאני יודע זה שמישהו רוצה שאמות.‬
‫שחרר!‬
‫אני מהמר על הבוליביאנים.‬
‫שלילי.‬
‫כל החבר'ה האלה כבר לא בסביבה.‬
‫מה זה? אתה לוקח טייק־אוויי?‬
‫תעזוב ת'חרא הזה.‬
‫היי! אולי המאפיונר שפגשת במקרה במיאמי‬
‫כשהופעת את סינטרה?‬
‫זה לא הוא בוודאות.‬
‫יש את כנופיית האופנוענים מהחודש שעבר.‬
‫כבר אין אותה אחרי הפיצוץ ההוא.‬
‫או אולי סתם עוד בעל קנאי‬
‫שנמאס לו שאשתו מוצפת שם למטה‬ ‫בכל פעם שאתה מופיע בטלוויזיה...‬
‫זה לא ממש מצמצם את האפשרויות, נכון?‬
‫חוץ מזה, הפעם זה היה שונה.‬ ‫הבחור היה מקצוען.‬
‫אתה מקשיב לעצמך?‬
‫הבטחתי לאימא שלך שאטפל בך,‬
‫אבל אם היא הייתה בחיים, היא...‬
‫הייתה אומרת, "תודה, אלביס,‬ ‫שאתה מנסה להפוך את העולם למקום טוב יותר.‬
‫"אתה ממש ילד טוב, אלביס. רוצה חטיף?"‬
‫ואז אימא בטח תכסה את האוזניים שלה,‬
‫כי זה עומד להיות רועש מאוד.‬
‫רגע, תראה.‬
‫שעמם לי, אז יצרתי בשבילך‬ ‫משקפי שמש משודרגות.‬
‫יפה.‬
‫- קליעה למטרות גולה -‬
‫תראה את זה.‬
‫רק רגע.‬
‫איפה כל הדברים של חג המולד?‬ ‫היו קישוטים וכל החרא הזה.‬
‫עכשיו אני אהיה האחראי פה.‬
‫זה לא יהיה ספיישל חג המולד.‬
‫אז מה?‬
‫אני שמח ששאלת, חבר.‬
‫כי אם אוכל לחלום, המופע הזה יעביר מסר.‬
‫מסר?‬ ‫-ועוד איך.‬
‫רוקנרול בשיא הכוח, בחורים,‬
‫כמו שעשינו לפני הסרטים וכל השטויות.‬
‫על זה אני מדבר, ידידי החטוב.‬
‫רק אתה והבחורים מנגנים.‬
‫סקוטי ודי־ג'יי כבר על המטוס.‬
‫מוזיקה מפוצצת אוזניים.‬ ‫-תמיד.‬
‫אם נקשט את האולם הזה בהמון בלונים...‬
‫מה?‬ ‫-סרטים בשלל צבעים,‬
‫וגם... דגלונים!‬
‫ממש לא. לך תביא את המכונית.‬
‫- יציאה -‬
‫סליחה.‬
‫ובכן. גברת ראשונה,‬ ‫גברת שנייה, גברת שלישית.‬
‫כן, גברתי, כן, גברתי, וכן, גברתי.‬
‫איך הגעתן לכאן?‬
‫אפשר להצטלם איתך?‬
‫בטח שאפשר, קדימה.‬
‫טוב, עכשיו הצילום אחרון, נשבעת.‬
‫בטח, הכול בשביל המעריצות.‬
‫אבל מסתבר שאתן לא.‬
‫טוב, חזירון, בוא נראה את השיניים האלה.‬
‫תגיד...‬ ‫-רגע. אני יודעת איך זה הולך.‬
‫צ'יז, חארות!‬
‫על זה אני מדבר.‬
‫זה היה מוזר בטירוף, מה?‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬ ‫-פשוט ממלאת את תפקידי.‬
‫סליחה?‬ ‫-אל תתנצל. נתראה!‬
‫טוב. יש לי כמה הערות.‬
‫את מוכנה לספר לי מה קורה?‬
‫טוב, זה יישמע קצת או ממש מוזר, אבל...‬
‫- סטודיו 4, יציאה 2 -‬
‫השם שלך מופיע ברשימת חיסול.‬
‫אני יודעת. מבאס, נכון?‬
‫היי, מה קורה, בוס?‬
‫אני חושב שהשם שלי ברשימת חיסול.‬
‫טוב, זה מבאס.‬
‫סקאטר, מצליח לאתר אותה?‬
‫אתה בטוח שזה רעיון טוב?‬
‫כשמישהו מזכיר רשימת חיסול,‬ ‫עולות לי עוד שאלות.‬
‫לא, כלומר, לסמוך על השימפנזה‬ ‫שיאתר את ניחוח האיבר הנשי של מישהי.‬
‫סקאטר מסוגל.‬
‫באמת? כי בפעם האחרונה שניסינו,‬
‫הגענו לתבשיל הסרטנים של גלוריה סטיינם.‬
‫- טריידר ויק'ס -‬
‫תישארו במכונית,‬
‫ובלי לשלם לפרוצות מסוממות,‬ ‫בתקווה שהפעם זה מספיק ברור.‬
‫אם לא אחזור תוך חמש דקות, בואו לחלץ אותי.‬
‫מר פרסלי?‬
‫יש מקום לעוד אחד?‬
‫כמובן, אדוני. תן לי רק לבדוק.‬
‫תירגע, גבר. לא באמת שאלתי.‬
‫הנה היא. לא קלטתי את שמך.‬
‫לא. ויש לכך סיבה.‬
‫אני רוצה תשובות.‬
‫לא, נראה לי שאתה תעדיף‬ ‫את הסקאלופים בוויניגרט.‬
‫סליחה?‬ ‫-לא תתחרט. סמוך עליי.‬
‫בפעם הראשונה שניסיתי,‬ ‫זה היה כל כך טוב שחרבנתי במכנסיים.‬
‫עכשיו כשאני שומעת את עצמי,‬ ‫יש מצב שהן לא היו מבושלות מספיק...‬
‫תגיעי לרשימת החיסול.‬ ‫-אה, זה.‬
‫כן, מישהו רוצה שתמות.‬ ‫-מי?‬
‫השם צ'רלי מנסון אומר לך משהו?‬
‫אתה רע!‬
‫- ארצ'י -‬
‫אל תעשה את זה, ג'אגהד!‬
‫היי, אבא'לה. יש לך אש להשאיל לי?‬
‫כן, גברתי. אשאיל לך כל מה שתרצי,‬
‫מצית, מפתחות המכונית שלי, הטחול שלי.‬
‫נשאל גם אותך באותה הזדמנות, חבוב.‬
‫אל תעמדו סתם כך, תרימו אותו!‬
‫אני מדבר לעצמי?‬
‫זו לא שאלה רטורית. אני באמת שואל,‬ ‫כי יש לי שישה קולות בראש עכשיו.‬
‫פסיכופת מוחלט.‬
‫שיש לציין, כרגע חטף את החבר שלך.‬
‫מה?‬ ‫-ההוא שלא לובש חיתול. בובי ריי.‬
‫המלצר המזוין אמר לך את זה?‬
‫"המלצר המזוין..." כן.‬
‫יש לנו עיניים בכל מקום. מפחיד, נכון?‬
‫ספרי לי על זה. לאן לקחו אותו?‬
‫לא יכולה להגיד.‬ ‫-את באה איתי.‬
‫ולבטל ארוחת ערב עם רדיולוג לא דביק מדי‬
‫שנועל נעליים במידה 45 ויש לו בית על החוף?‬
‫לא נראה לי.‬
‫נסי שוב.‬
‫זהירות.‬
‫אתה לא נראה לי כמו סגן הנציב של מחוז שלבי.‬
‫את מוכנה להסביר לי‬ ‫למה דין מרטין מכוון אקדח לראש שלי?‬
‫זה נשמע כמו בעיה שלך.‬
‫אם כבר מדברים על "בעיות שלך",‬ ‫אם אותו מנסון באמת לקח את בובי ריי,‬
‫תכף תגלו מדוע אנחנו‬ ‫לא מרשים לסקאטר לנהוג. אף פעם.‬
‫בואי נצא לסיבוב.‬
‫- הוליווד -‬
‫היי!‬
‫זה נקרא חוות ספאן.‬
‫פעם זה היה סט צילומים של מערבונים זקנים.‬
‫נראה שאף אחד לא בבית.‬
‫לא? נראה של"אף אחד" יש הרבה סוסים.‬ ‫-צודקת.‬
‫בלי צחוק. סמוך עליי.‬ ‫זה בסיס הבית של מנסון ואנשיו.‬
‫אז עכשיו אפשר להרגיע עם החרא המוזר הזה?‬
‫בשמחה.‬
‫עכשיו אתה המועדף עליי מכולם.‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫את יכולה לצאת עכשיו.‬
‫היי, מה את חושבת שאת עוש...‬
‫מה אני עושה? את התפקיד שלי.‬ ‫כלומר לוודא שלא ירצחו אותך.‬
‫וחשוב יותר, מתמסטלת עם קוף.‬
‫בכל מקרה, אפשר להזדרז?‬
‫כל כך משעמם. ברור לך שהחבר שלך כבר מת...‬
‫היי. תקשיבי טוב.‬
‫בובי ריי גדל באזורי השממה,‬
‫היכן שלא היה מה לעשות‬ ‫מלבד להכין אלכוהול ביתי ולחטוף כלבת.‬
‫ומה הדבר הקודר בטירוף שאתה מנסה לומר?‬
‫בובי ריי הוא ניצול.‬
‫- תחנת סחר -‬
‫תישארו פה.‬
‫סגור.‬
‫קיבינימט, בובי ריי.‬
‫- מסבאת הדולר הכסוף -‬
‫- טקס - קלם‬ ‫סוזן - סקוויקי -‬
‫- הלטר סקלטר - צ'רלי‬ ‫להרוג את החזירים - משפחה - עמק המוות -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫היי, ייתכן שהם יחזרו בקרוב.‬
‫אז בוא נוציא אותך מכאן.‬
‫מה? לא, הן יחזרו לזיין אותי.‬
‫באמת. הבחורות המטורפות האלה‬ ‫ממש חרמניות עם האהבה החופשית שלהן.‬
‫זה דם?‬
‫בסדר, נכון. הסקס היה קצת אפל.‬
‫לא גאה בזה, אבל הייתי עושה זאת שוב.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫תירגע עם האקדח, בן אדם.‬
‫מה הקטע עם כל העוינות הזאת?‬
‫חטפתם את החבר שלי, מניאקים.‬
‫חטפנו?‬
‫מי אתה, השרידים המפויחים‬ ‫של עורך הדין האחרון שלי?‬
‫לא, רק שאלנו את החבר שלך‬ ‫כדי להביא אותך לכאן.‬
‫עכשיו, תירגע, שב.‬
‫כולנו חברותיים כאן.‬
‫תצטרף אלינו.‬ ‫-בוא תצטרף אלינו, בן אדם.‬
‫תצטרף אלינו.‬ ‫-טוב.‬
‫היי, אולי כדאי שנסתלק מכאן.‬
‫נו, אתם מתכוונים להציג אותנו‬ ‫בפני החברים החדשים והכיפיים שלכם?‬
‫פשוט תנהג, בובי ריי.‬ ‫-כן!‬
‫סע מהר. אולי אספיק להגיע‬ ‫לארוחה עם ד"ר טימי והדבר העצום שיש לו...‬
‫מה?‬
‫ישנת טוב?‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫אה, זה?‬
‫זה הגרדום שבו השתמשו‬ ‫בצילומים של "לינדה ואבילין".‬
‫מערבון פסיכוסקסואלי שלא זכה להערכה הראויה.‬
‫והחבר'ה האלה פה?‬
‫אלה האנשים שלי, בן אדם!‬
‫תודה, כן!‬
‫הם באו סתם לבזבז את הזמן,‬ ‫או כדי לצפות בך מנסה להרוג אותי?‬
‫להרוג אותך? לא, אחי.‬ ‫על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫רשימת החיסול.‬
‫אמרתי לצ'רלי צמא הדם לא לקרוא לזה ככה.‬
‫אבל צ'רלי הכועס אמר לי, "סתום ת'פה!"‬
‫אתה תסתום ת'פה.‬ ‫-תהיה בשקט.‬
‫של מי הקול הזה?‬
‫כולם להיות בשקט.‬
‫אין בכל זה שום דבר מטורף לגמרי.‬
‫אפשר ללכת עכשיו?‬
‫בטח. בהנחה שאתה רוצה להצטרף למשפחה.‬
‫משפחה? איזו משפחה מזוינת?‬
‫כולנו כאן אחים ואחיות, בן אדם.‬
‫אנחנו משפחה. ברצינות.‬
‫ג'רי, ההוא שם, שוטף כלים.‬
‫מרת'ה אחראית על חטיפים.‬
‫פרנק מארגן את הסמים.‬
‫בטי, ההיא ששם, גם היא מארגנת סמים.‬
‫למעשה, כל השאר מארגנים סמים.‬
‫אל תשכחו לארגן סמים, חבר'ה!‬
‫טוב, אני יודע מה אתה חושב.‬
‫אתה חושש שלא תצליח להשתלב.‬
‫קשה לי לישון בגלל זה.‬
‫פשוט תיתן לזה זמן, בן אדם.‬
‫אחרי שנכריח אותך‬ ‫לצרוך אל־אס־די במשך שלושה חודשים,‬
‫אני מבטיח לך שתרגיש את האהבה.‬
‫ובאהבה, אני מתכוון‬
‫שכולנו מזדיינים כל הזמן, נכון?‬
‫כן, ברבו. חוששני שלא אתאים.‬
‫ברור שכן. אתה לא קולט?‬
‫תדמיין שאני לא.‬
‫אתה ואני אותו הדבר.‬
‫לשנינו יש אישיות מחשמלת,‬ ‫ויוצרים מוזיקה שתשנה את העולם.‬
‫מוזיקה?‬ ‫-בעזרתך,‬
‫וכל האחרים ברשימה, אגיע עד לפסגה.‬
‫על מה לעזאזל אתה...‬
‫שאלוהים יעזור לי.‬
‫זה עונה לשאלה שלך?‬
‫לא כמו שנדמה לי שרצית.‬ ‫-אז מה אתה אומר?‬
‫כן. תגיד כן.‬
‫אני אומר שאם היה מתחשק לי‬ ‫לבלות עם חבורת היפים עלובים,‬
‫הייתי מחזיר טלפון לדניס הופר.‬
‫א'!‬ ‫-לעזאזל.‬
‫אני מאוכזב יותר מאשר כועס.‬
‫אני מאשים את עצמי.‬
‫מלך החזרזירים נפל, בן אדם!‬
‫צ'רלי!‬
‫היי.‬
‫אתה חייב לי תג חדש, שמוק.‬
‫אלוהים. אבא'לה, משהו נשבר?‬
‫תתפסו אותו.‬
‫טוב, חלקם נראים גדולים‬ ‫מכדי להחביא במכנסיים.‬
‫זה חדש.‬ ‫-אי אפשר להכניע אותם.‬
‫הם כמו זומבים היפים.‬
‫עוד יותר טוב!‬
‫הם כל כך מסטולים, שהם לא מרגישים כלום.‬
‫זה יפהפה, בן אדם!‬
‫בלה, בלה! אלוהים,‬ ‫הבחור הזה לא סותם את הפה.‬
‫לא! אלוהים, תעזוב!‬
‫שיט.‬
‫היי, מטומטם. בגלל זה...‬
‫בגלל זה לא רציתי לבוא הנה.‬ ‫-לא!‬
‫חיות מזוינות!‬
‫תראו מה עשיתם למשפחה היפהפה שלי.‬
‫עכשיו עליכם לשלם.‬
‫רימון?‬ ‫-בסדר.‬
‫כוכב הקופים. אלוהים, הוא מת על הסרט הזה.‬
‫אוי, פאק.‬
‫הרגתם את אשתי שהיא גם אחותי והבת שלי.‬
‫מניאקים שכמו...‬
‫רציתי לשאול אותך.‬ ‫זו תלבושת יפה. איזה עור זה?‬
‫איטלקי. מה נראה לך?‬
‫איפה משיגים דבר כזה?‬
‫עם קו המותניים שלך? אין סיכוי.‬
‫בטוחה שאת לא רוצה טרמפ?‬
‫לא. אני צריכה לנקות.‬ ‫אל תדאג, יש לנו אנשים.‬
‫מי זה "לנו"?‬
‫בהצלחה עם המופע.‬ ‫-אם כבר הזכרת את זה... בובי ריי!‬
‫יו!‬ ‫-תן כמה כרטיסים לחברה החדשה שלנו.‬
‫תודה, אבל לא תודה.‬
‫לא מעריצה של רוקנרול?‬
‫בטח, נגיד שזו הסיבה.‬
‫בהחלט המועדף עליי.‬
‫- אלביס -‬
‫אז,‬
‫את חושבת שהוא מוכן?‬
‫תגיד לי אתה, בוס. איך הוא תפקד‬ ‫במבחן עם המתנקש המזויף בלימוזינה?‬
‫כן. רציתי לדבר איתך על זה.‬
‫מה?‬ ‫-את ודאג הייתם קרובים?‬
‫אפשר לומר שיצאנו,‬ ‫אבל לרוב נשארנו עם מכנסיים. למה?‬
‫טוב, כי הטלתי את המשימה בלימוזינה על דאג,‬ ‫וזה לא התפתח באופן...‬
‫איך אוכל לנסח זאת?‬
‫מושלם.‬
‫הוא ילד גדול. הוא יהיה בסדר.‬
‫טוב, אולי אני קצת מפחית מחשיבות העניין.‬
‫הקוף ירה לו בפנים ופוצץ לו את הראש.‬
‫ברצינות?‬
‫כן. זה הפרצוף הרציני שלי.‬
‫טוב, נו. הוא היה די שמוק בכל מקרה.‬
‫- אלביס -‬
‫תודה ולילה טוב.‬
‫- מוקדש לזכרה של ליסה מארי פרסלי -‬
‫תרגום כתוביות: לאה שרמן־קיש‬