Då och då händer det att människan åstadkommer det omöjliga.
Visuell bekräftelse. Landningsstället utfällt.
Uppfattat, Columbia. Örnen har vingar.
Det behövs bara någon med en dröm.
Lycklig resa, Örnen.
För när någon drömmer...
Ni vet vad som händer. Människan kan förändra världen.
Okej, bryt.
Hör på här. Jag vill inte störa din process,
men jag läser i manus och är ganska säker på... Japp.
Inga av de orden står med.
Sant, men bara för att orden i manuset är skitkassa.
Okej, hör på. Glöm orden. Låt sanningen bära dig.
Du är dr John Carpenter, en idealistisk gettoläkare.
Du hjälper alla: fattiga, sjuka, hungriga. Du vet. Bla, bla...
Du är Jesus. Du är resan. Din resa är USA:s resa.
Och sen hånglar du med en nunna. Hur bra är inte det?
Ja, lyssna nu, rookie. USA hånglar inte med nunnor.
Trist för USA, inte sant?
Hör på. Vi tar det från början. Tagning.
Vad fan?
Kom igen. Vad är viktigare?
Mänskliga biffar som åker en glorifierad nyårsraket till en sten,
eller den levande konsten vi skapar här på jorden?
Vad fan. Fem minuters paus.
Direkt från nyhetsstudion i New York, CBS kvällsnyheter med Walter Cronkite.
Månlandaren nedstiger till ytan inom de närmaste timmarna.
De här männens hjältemod kan inte prisas nog.
Nämen, kolla in det där.
Känner du nånsin att vi kunde göra nåt mer?
- Mer? - Ja, du vet... Nåt större.
- Inget slår att vara Elvis. - Se här.
Mitt framför ögonen på oss, i detta nu, håller människor på att landa på månen.
Och vad gör jag?
I nästa scen lär du en unge om tolerans genom sångens kraft.
- Vilket en nunna tydligen tänder på. - Och märkligt nog räcker det inte.
Mår du bra, bossen?
Bättre om jag satt i rymdkapseln.
Skitsnack? Det är inte skitsnack. Det här är ett stort historiskt ögonblick.
Precis. På nivå med din comeback-special i tv.
Det kan diskuteras.
Hörru! Du lovade sluta med den skiten.
Fast han sa att han skulle fimpa kola alla dar utom tisdagar.
Kokaintisdagar? Underbart. Som taco-tisdagar, fast för de coola.
Men för fan. Vad gör du här?
Äter. Som synes.
Herregud. Jag skulle döda en människobebis för tio såna här.
Va? Nej, ingen jag känner. Jisses.
Så, är det här din grej? Att dyka upp när du känner för det?
Jag kom in på Yale så. Sann historia. Men jag vill...
- Sluta. Jag vill inte veta vad du gör här. - Vadå? Jag är bara ett fan.
Av filmerna. De är så roliga.
Fast inte komedierna, förstås.
- Det var nåt slags komplimang. - Det räcker. Du måste gå. Nu.
Visst. Ohyfsat.
Du missade en fläck. Jag tar det.
Släng den.
Var fan får du all kola från?
Flyboy?
Typen på parkeringen som säljer kartor till filmstjärnornas hem.
Och massor av kokain. Det var nog viktigare.
- Vad sägs om att presentera mig? - Nu? Nästa scen, då?
Okej, allihop. Nunnorna tar på sig rullskridskorna.
Den kan vänta.
Vänta nu.
Inspelningen är där, men du går hitåt. Nånting hänger inte ihop.
Jag ska bara hämta lite luft.
- Jaså? Brottsbekämparminen, då? - Vilken brottsbekämparmin?
Den som föregår karaten, eldstriderna, blodbaden.
Jaså, den brottsbekämparminen.
Lägg av. Vi är här för att filma. Regissören arrangerar nästa scen.
Slappna av, miss Bertie. De ska bara filma över min axel.
Bobby Ray kan hoppa in för mig.
Är jag den enda som minns hur illa det kan sluta?
Filmar vi redan?
Vänta. Är det min öl där bak?
Vi betalar fortfarande pojkstackarn.
Lugn. Inga ungar i den här filmen. Han fixar det.
Puertoricanska gatubarn, kom hit. Por favor. Skynda.
Jag är inte puertorican.
Det är ingen av er. Därför uppfann Gud sminkets konst.
- Läser du ens manusen? - Jag försöker låta bli.
KARTOR TILL STJÄRNORNA
Herrejävlar. Elvis, för fan.
Jisses. Wow.
Va? Är du läkare nu?
Låt mig gissa. Heter du Flyboy?
- Är det svar nog? - Inte i närheten.
Så, vill du ha en karta till stjärnorna eller vad?
Fem dollar extra och du får Paul Newmans grindkod.
Nu ska du höra, Flyboy.
Jag är mer intresserad av det andra du säljer. Hajar du?
Just det, ja.
Kolla här.
Säg mig, varför är en langare som du klädd som en hallick?
Tja, gränserna är lite luddiga.
Ville du ha lite kola eller inte?
- Snarare alltihop. - Alltihop?
Gissa vem som är ett officiellt Elvis-fan! Nu snackar vi!
Jag brukar inte sälja stora volymer, men...
- Käften. - Japp.
Normalt skulle jag spöa en hallickklädd langarråtta och dra,
men det här är en jävligt skum morgon för mig.
Samma här, faktiskt.
- Och jag är ute efter fulare fiskar. - Visst.
Det är en lång historia, men jag är sur över att jag inte är i rymden nu.
Så klart. Jag fattar.
Men jag kan inte röra mig fritt utan att bli igenkänd.
Så jag behöver låna några grejor.
Oj, det där är mycket snyggare på dig, helt ärligt.
Ja, som om ingen förutsåg det.
TILLTRÄDE ABSOLUT FÖRBJUDET
Markkontrollen inväntar kontakt. Månland...
Vad gör du, agent Ryder?
Inget.
Så bra.
Då har du gott om tid att berätta varför Elvis inte är på inspelningen,
vilket, som du vet, är oerhört viktigt för mig.
Satan i gatan! Var fan blev han av?
- Vart är vi på väg? - Ge dig, du vet att jag inte kan säga det.
- För golare har inga polare. - Ja, jag har hört det sägas nån gång.
Men vet du vad som är värre?
Jag gör nog det.
E, vännen, vad du än gör, akta rocken.
Det köper jag.
Dr John Carpenter anropas.
- Jäklar. - Borde du inte spela in film?
Sila snacket. Vad håller du egentligen på med?
Så paranoid. Inget. Vad hände med tilliten?
Den strålades bort. I ett nukleärt eldklot i Vegas.
Vad är det här, då? Smyger du ut för en ny brottsbekämparkick?
Bara en man mot tidvattenfloden.
Ja, det funkar ju. Det är därför man aldrig ser tidvatten mer.
- Det kallas att göra skillnad. - Nej, det kallas slöseri med tid.
Jag vet vad det handlar om, så låt mig summera.
Oavsett hur många smålangare du slår ut, når du inte månen i dag.
- Du har senap i ansiktet. - Jag vet.
Gör det dig inget? Att gå runt med senap i ansiktet?
Fan också! Är dr Carpenter beväpnad?
Vilken vändning.
Vänta. Hur löd repliken?
Repliken lyder "ja". Jävla träskalle.
Mörkerseende.
Fan också. Jävlar.
Okej. Hur mycket jag än gillade de brinnande brillorna,
ser de här genom väggar.
- Seriöst? - Absolut.
Med omvänd polarisering bränner de ögonglober.
Helgrymma alltså.
- Skitsnack. - Fråga min inneboende.
Se henne bara inte i ögonen, de ser helskumma ut nu.
Ja, tack.
Hoppsan. Okej. Jag ska flytta hit.
Så fort de flyttar ut.
Coolt, men vad kostar brillorna?
Du har inte råd. Beatles kanske, men inte du.
Kan dina "magiska brillor" säga vad som väntar på andra sidan dörren?
Vad är det roliga med det? Gör det bara fort.
Dr Carpenter måste bota en föräldralös unges tbc
genom att få honom att tro på sig själv.
Det där manuset suger.
Uppfattat, Houston.
Nu kan vi bara vänta.
När månlandaren påbörjar nedstigningen...
Flyboy! Redan dags att fylla på?
Hörru, det var...
Jisses.
Du har ingen dålig verksamhet.
- Ska du inte säga vem chefen är? - Dra åt helvete.
Försök igen.
Jag försökte vissla, men du slog ut min tand.
Killar! Kom hit!
Fan!
Du vet väl att den här skiten inte får dig att må bättre?
Det får vi vara oense om.
Okej, raka puckar nu. Vad du än gör, så blir du ingen jävla astronaut.
Jag betalar dig för att vara tyst.
- Du låter som mamma när jag var liten. - Hon låter som en sjyst dam.
Hon betalade mig i cigg, så ja, en riktig pärla.
Gapa stort, skithög.
Snart ryker mycket mer än tanden.
Snacka. Det var mycket mer kola än lokala langare säljer.
Den leveransen. Det finns en...
För tusan, Scatter!
Jäklar! Det ser så coolt ut genom de här.
Det snöar!
- Det snöar! - Jippi!
Jippi!
För fasen, Scatter. Hit med dig.
Jag hatar tisdagar.
Tänk så här.
Du har uppmärksammat ett gäng ungar på farorna med droger
genom att ge dem massor av droger.
Hallå! Dumpar du mig?
Ja!
- Va? - "Ja."
Vadå "ja"? Svar ja eller är det repliken?
Säg det bara, kompis. "Ja."
Okej, jag menar ja. Fan också.
Bryt!
- Var är Elvis? - Han gick bara ut för att köpa cigg.
Han röker inte.
Sa jag cigg? Jag menade Cadillac-bilar.
- Inser du hur usel du är på att ljuga? - Ja, tyvärr.
Vad fan?
- Jäklar, E? Vad hände med min rock? - Flera saker.
För fan. Vet du hur mycket den rocken kostar?
Ja, tänker du prata med mig om dyra kläder?
Hör på, valpen. Det du borde prata om är kokainleveransen.
Samma kokainleverans som nån annan pratade med mig om
innan nån annan exploderade.
Exploderade nån? Vad i... Och vilken leverans?
De berättar inget för mig. Okej? Jag svär.
Ser du? Det betyder att Scatter inte gillar ditt svar.
Okej. Leta bara upp Big Rod.
Han vet. Han hänger vid kajplats fyra. Det är sant, jag svär.
Jag får ett blåmärke på kuken.
Bra. Och lyssna nu. Förlåt för rocken.
Vad fan har du på dig?
En lång historia.
- Du ser ut att ha snott hallickkläder. - Precis vad jag sa.
- Vad gör du? - Jag ska hämta några saker.
Du menar pistoler och kulor.
Jag känner allt igen din ammunitionen är slut-min.
Men du ska tillbaka till inspelningen nu.
- Bobby Ray fixar det. - Säkert?
Och tagning!
Vänta nu.
- Vad driver mig? - För att öppna en dörr?
Du vill till andra sidan dörren.
Det är stunder som denna som får en att verkligen känna
att vi är en del av historien.
Lägg av. Du är bitter för att du sumpade Nasa-utbildningen.
"Snackar bara skit." Vem? Neil Armstrong?
Amerikanska hjältar, alla tre.
En hel nations hopp och drömmar vilar på deras axlar.
CeCe, Elvis är fortfarande inte på inspelningen,
med hotfull betoning på "fortfarande".
- Jag vet. Jag jobbar på det. - Jobba fortare.
Ja, sir. Uppfattat.
En kul orelaterad historia.
En gång fick jag vänta för länge på en förrätt,
så jag snidade en salladsgaffel av servitörens lårben.
Herregud. Du skulle ha sett hans barnbarns miner.
Och vad fan gjorde barnbarnen där? Så många frågor.
Bra. Du är tillbaka.
Jaså, överkompenserar vi för vår månlandningsotillräcklighet?
Lägg ner skiten.
Du, jag fattar. När mamma slog mig i en "wet T-shirt"-tävling
åt jag inte på tre månader och brände baren.
- Vart är vi på väg? - Det finns inget "vi" här.
Och du har fortfarande senap i ansiktet.
- Tack. Jag känner mig sedd. - Du fattar inte.
- Låt mig köra dig. - Nej, tack.
Jaså? Är du säker på det?
Det borde inte dröja länge innan vi hör av besättningen på Apollo 11
från deras nedstigning.
Kom igen. Gör er grej.
Ska inte vi göra vår grej och du återvända till studion?
Nej, filmen kan vänta. Vi vill stoppa en stor knarkleverans.
Ja, och det görs tusentals varje dag.
- Var hittade du kärran? - Sjyst, va? Den är firmans.
- Får jag trycka här? - Visst.
Vänta. Utan att dö av en elchock eller skjutas ur sätet eller nåt sånt.
I så fall nej. Då skulle jag inte röra knapparna.
- Tack? - Han undrar om det finns nån sprit.
Det är en avancerad, modern informationssamlande resurs.
Tredje knappen till höger.
Eller fjärde knappen till höger. Tror jag.
Du vet väl att vi aldrig hittar snubben?
Japp. Därför uppfann Gud idioter med skrytplåtar.
Du, kompis.
Vi måste snacka.
För fan, Scatter!
Knapparna är inga leksaker!
Dina fotjaktsklyschor tog visst slut.
- Vad fan vill du? - Berätta om knarkleveransen.
- Tusan. Cleopatra avseglade med den i går. - Cleopatra?
Jag är trött på att ni dumpar mig. Så var är den här enorma knarkleveransen?
- Redan borta. - Toppen.
Då blir det här, och jag citerar mig själv:
"Ett totalt slöseri med..."
"...tid." Jäklar.
Förlåt. Du sa? Nånting om att ha totalt fel?
Snygg rock.
Täcka dig? Vänta.
Jag hatar tisdagar.
- Vi behöver en plan. De drar. - Här är en plan: "Skit i det."
- Täck mig. - Fan. Jag hatar hjältedags.
Bara så du vet, min "skit i det"-plan var enklare.
Vinkel ner, tre. Tre meter.
Houston, Stillhetens hav-basen här. Örnen har landat.
- Vänta på det. - Vad?
Tänker du ge bort min bil? Det har du klarat av.
Nej, jag tryckte på alla knapparna innan jag hoppade ur den.
- Bilen kommer att spränga allt. - Vänta.
- Tryckte du på alla knapparna? - Ja.
- Fan också. - Vadå?
Det låser bara dörrarna.
Men den här roliga mojängen följde med från Philadelphia-kontoret.
- Herrejävlar. - Snacka om det.
- Var är den nu? - Vet inte. Vi har inte klurat ut det.
- Varför så dyster? - Jag missade månlandningen.
Tjura inte. Vi får dem att göra om det.
- Va? - Följ bara med mig.
Kom igen! Är det nån där? Hallå?
Fan ta apjäveln som körde en pistol i kuken på mig.
Kan den här dan bli värre?
- Replik. - Du har ingen! Stå där bara.
Jag ägnade inte 12 år åt att doktorera i filmteori
för att omintetgöras av en träskalle.
Jag förstår dig. Det låter frustrerande.
Vem är träskallen?
Åt helvete med det här. Jag drar.
Jisses, sa Mary Tyler Moore "helvete"?
Jag är officiellt ett fan.
Gör dig beredd på att totalchockas.
Herregud. Scatter hade kanske rätt.
Vad fan är det här?
Här skrivs historia.
- Vem är du? - Elvis, hälsa på min chef.
Jag har sett fram emot att träffas.
Jag finansierade skitfilmen bredvid för att få hit dig.
Och planerade en stor grej.
Förfriskningar, tilltugg, chokladvulkan, kramar, se månlandningen ihop,
men en viss person kom lite för sent.
Ja, tack vare hans brottsbekämparskit.
Och ingen sa nåt om en chokladvulkan.
Så, vänta lite.
Månlandningen, vårt största ögonblick... Fejkade ni den?
Inte utan hjälp av ett filmskapargeni.
Hälsa på Stanley Kubrick.
Problem, Stan?
Vår stjärna tycks vara indisponerad.
- På dass? - Nej.
Han fick i sig en burk Tang spetsad med kokain.
Nu är han stenad uppe på hustaket och vägrar komma ner.
Jäkla Scatter.
- Va? - Inget.
Nån måste ha dräkten på sig.
- Elvis. - Ursäkta?
Sch. Bara lugn. Neil och du är ungefär lika stora.
Repliken är inspelad. Du ska bara vara söt.
Vänta lite. Ska jag...
Ja, bli den första människan på månen.
Ett litet steg för människan, ett... Replik?
"...jättesprång för mänskligheten."
Borde det inte vara "en" människa? Om vi ska vara petnoga?
- Nej. - Äh, glöm det.
Nån kommer att förstå att det här inte är äkta.
- Vi avgör vad som är äkta. - Inte det här.
Det är det för världen. Vet du hur jag vet det?
För att Walter Cronkite sa det.
Vänta. Är det majonnäs i den här?
För det vore en nationell tragedi.
Såvida du inte vill tillbaka till nunnorna här intill.
Ett litet steg för människan...
...ett jättesprång för mänskligheten.
Välkommen till TCB.
Undertexter: Jessika Johansson