Час від часу люди досягають неможливого.
Візуальне підтвердження. Злітно-посадковий механізм виведено.
Зрозумів, «Колумбіє». Наш «Орел» летить.
Головне - мати мрію.
Щасти тобі, «Орлику».
Бо якщо людина мріє,
то знаєте, що буває. Вона здатна змінити світ.
Так, знято.
Слухай, не хочу заважати процесу,
але дивлюся у сценарій і, гадаю... Так.
Таких слів тут немає.
Саме так. Додав, бо сценарій - лайно повне.
Гаразд, слухай. Забудь ті слова. Просто кажи правду, друже.
Ти - лікар Джон Карпентер, ідеальний терапевт гетто.
Допомагаєш усім: бідним, хворим, голодним. І бла-бла-бла.
Ти - справжній Ісус. Ти - життєвий шлях. Твій шлях - шлях Америки.
А потім ти цілуєш черницю.
Класно ж?
Ага. Слухай, салаго.
Америка черниць не цілує.
Так? Їй же гірше, так?
Гаразд. Ще дубль. І мотор...
Якого біса?
Та ну. Що важливіше?
Лисі чоловіки, що на сраному феєрверку на якийсь камінь летять,
чи живе мистецтво, яке ми створюємо?
Щоб мене, п'ять хвилин перерви.
АГЕНТ ЕЛВІС
Наживо з редакції в Нью-Йорку,
це вечірні новини на CBS з Волтером Кронкайтом.
Місячний модуль спуститься на поверхню за кілька годин.
Ці люди - неймовірні герої.
Ти глянь.
Тобі ж теж здається, що ми могли б робити...
- Більше? - Більше?
- Так, щось, не знаю... Масштабніше. - Масштабніше, ніж Елвісом бути, не вийде.
Ти лише поглянь. Прямо зараз перед нами люди мають висадитися на клятий Місяць.
А я що роблю?
У наступній сцені навчатимеш дитину толерантності піснею,
і це заведе черницю.
Але цього недостатньо.
Босе, усе гаразд?
Мені було б краще в космічній капсулі.
Фігня? Це не фігня.
Це важливий історичний момент.
Ага. На рівні з твоїм поверненням на ТБ.
Можливо.
Ти ж обіцяв, що кинеш нюхати цю хрінь.
Технічно, босе, він казав, що кине нюхати кокс щодня, крім вівторків.
Кокаїнові вівторки? Класно. Як вівторки з тако, але для крутих.
Чорт забирай. Що ти тут робиш?
Їм. Очевидно ж.
Боже мій.
Я б десятьох дітей за такий замочила б.
Що? Не тих, яких я вже знаю. Боже.
То ти отак робиш?
Просто собі приходиш, коли заманеться?
Я так у Єль вступила. Правда.
Слухай, я хочу...
Стій. Я і знати не хочу, чому ти тут.
Що? Я ж справжня фанатка.
Твоїх фільмів. Вони такі смішні.
Не комедії, звісно.
- Вважай, що це - комплімент. - Годі. Провалюй. Зараз же.
Гаразд. Як грубо.
Трохи пропустив. Я допоможу.
Позбудься цього. Де ти, бляха, береш цей кокс?
Флайбой?
Продає карти до будинків зірок на стоянці. А ще дофіга коксу. З цього мав би почати.
- Мене з ним познайомиш? - Зараз?
- А як же наступна сцена? - Гаразд. Черниці, одягайте ролики.
Зачекає.
Стривай.
Знімальний майданчик там, а ти сюди йдеш, щось тут не так.
Ненадовго вийду.
Ага? А що за мстивий вираз обличчя?
Мстивий вираз?
Він з'являється перед старими прийомами карате, стріляниною і купою крові.
Ви про той мстивий вираз.
Годі тобі. Ми фільм знімаємо. І режисер готується до наступного кадру.
Розслабтеся, пані Берті. Чорт, простий кадр з-за плеча.
Боббі Рей може замінити мене.
І я єдина знаю, наскільки це погано може обернутися?
БЛАКИТНІ ГАВАЇ
Зачекай. Ми вже знімаємо?
Чекай, це моє пиво?
Досі за того бідолаху гроші платимо.
Спокійно. Тут дітей не буде. Він упорається.
Пуерто-риканські маленькі волоцюги, сюди, прошу. Швидше!
Я не пуерториканець.
Ви тут усі не пуерториканці. Ось тому Бог і створив грим.
Ти сценарії взагалі читаєш?
Намагаюся цього не робити.
КАРТИ ДО ЗІРОК
Чорт забирай. Грьобаний Елвіс.
Трясця. Отакої.
То ти тепер лікар?
Дай вгадаю. Ти Флайбой?
Відповів на твоє питання?
Не зовсім.
Гаразд. То ти хочеш якусь карту купити?
Накинеш ще п'ять баксів і дам код від воріт Пола Ньюмана.
Я ось тобі що скажу, Флайбою.
Мене більше цікавить дещо інше у твоєму асортименті.
Ти ж розумієш?
Ага, так.
Заціни.
Скажи, Флайбою,
якщо ти дилер, то чому вдягнений, як сутенер?
Гаразд. Це просто збіг.
То ти кокс береш чи ні?
Увесь заберу.
Увесь?
Знаєш, хто тепер фанат грьобаного Елвіса?
Чудово, друже!
Гаразд. Зазвичай я гуртом не продаю, але...
- Завалися. - Мовчу.
У звичайний день я б надер твою гидку дилерську дупу
в сутенерських штанцях і пішов би собі,
але в мене сьогодні до біса дивний ранок.
Чесно, у мене теж.
- Ти для мене замала ціль. - Ага.
Довго розповідати, але я не в настрої, бо зараз не в космосі.
Ага, ясно. Усе зрозуміло.
Але зараз мене дуже легко помітити.
Тож мені треба дещо позичити.
А на тобі ці шмотки сидять краще, ніж на мені.
Ага, аж ніяк неочікувано.
ВХІД ЗАБОРОНЕНО
Центр управління чекає на інформацію. Місячний...
Агентко Райдер, що робиш?
Нічого.
Гаразд.
Тоді в тебе купа часу розказати, чому Елвіс зараз не на майданчику,
а це, як ти знаєш, для мене дуже важливо.
Чорт, та щоб мене! Де він, бляха, дівся?
То куди ми їдемо?
Годі. Ти ж знаєш, я не можу тобі сказати.
Бо стукачам і голову можуть відстукати.
Так, колись я таке вже чув.
Але знаєш, що гірше за побиту голову?
Схоже, так.
Елвісе, милий, тільки прошу, не зіпсуй пальто.
Тут я тебе розумію.
Повідомлення для лікаря Джона Карпентера.
- Чорт. - А ти не мав би зніматися зараз?
Годі триндіти. Чого ти вже хочеш?
- Боже, параноїк. Нічого. Де твоя довіра? - У радіоактивному пилі.
У ядерній вогняній кулі над Вегасом.
Тоді що ти робиш? Хочеш іще комусь помститися?
Я просто не пливу за течією.
Ага, працює. Течії ти не помічаєш.
Я змінюю життя.
Ні, ти марнуєш час.
Я насправді все розумію, тому підсумую для тебе.
Скільки б ти наркодилерів не винищив, на Місяць ти не потрапиш.
- У тебе гірчиця на обличчі. - Знаю.
І тобі нормально? З гірчицею ходити?
Чорт! У лікаря Карпентера є зброя?
Оце несподіванка.
Стривайте. Які там слова?
Твоя репліка: «Так». Тупий ти дурню.
Нічне бачення.
Бляха. Чорт забирай.
Гаразд. Вогняні окуляри - це, звісно, круто,
але ці крихітки бачать крізь стіни.
- Правда? - Життям клянуся.
Якщо зміниш полярність, то вони око обпечуть.
Тож я офігезно крута.
- Хрінь. - Спитай у моєї сусідки.
Але в очі не дивися, вони в неї тепер дивні.
Те, що треба.
Боже. Гаразд, переїжджаю сюди.
Щойно ці чуваки з'їдуть.
Ага, клас, скільки за окуляри?
Грошей не вистачить. «Бітлз», може, але не тобі,
Може, твої «магічні окуляри» скажуть,
що за тими дверима?
І де ж веселощі, дурнику? Треба пришвидшитися.
Лікар Карпентер має вилікувати туберкульоз сирітки, змусивши повірити в себе.
- Той сценарій - лайно повне. - Зрозумів, Х'юстоне.
Нам лишається лише чекати.
Місячний модуль починає опускатися...
Флайбою, уже прийшов поповнити запас?
Агов, це було...
Боже.
Непогане у вас тут виробництво. Не скажеш, хто головний?
Пішов ти.
Спробуй ще раз.
Я хотів посвистіти, але ти мені зуба вибив.
Хлопці! Сюди!
Чорт!
Ти ж знаєш, що тобі від цієї фігні не покращає?
А ось це спірно.
Гаразд. Гірка правда краща за брехню. Що б ти не робив - астронавтом не станеш.
Заплачу, щоб ти перестала це казати.
Так і мама мені в дитинстві казала.
Класна вона в тебе.
Платила мені цигарками. Ага, жінка - відпад.
Ширше відкрий, дурню.
Зараз ти не лише зуб втратиш.
Говори. Це був не просто кокс місцевих дилерів.
Нам постачають. Це...
Чорт забирай, Скеттере!
Боже! Так гарно крізь ці окуляри.
Сніг іде!
- Сніг іде! - Так!
Ура!
Чорт забирай, Скеттере. Назад.
- Кляті вівторки. - Глянь з іншого боку.
Тепер діти знають про небезпеку від наркоти завдяки тобі,
бо ти їм кокс роздав.
Агов! Ти кидаєш мене?
Так!
- Що? - «Так».
«Так» чому? Моїй репліці чи це і є репліка?
Просто скажи, друже. «Так».
Гаразд. Тобто так. Чорт забирай.
Знято!
Де Елвіс?
Вийшов купити цигарки.
Він не палить.
Я сказав цигарки? Я про «Кадилаки».
Ти ж розумієш, що брехун з тебе нікудишній?
На жаль, так.
Якого біса?
Дідько, Елвісе. Що сталося з моїм пальтом?
Багато чого.
Чорт. Ти знаєш, скільки воно, бляха, коштує?
Ага, порозказуй мені про дорогий одяг.
Слухай, салаго, краще розкажи мені
про поставки кокаїну.
Про ті самі поставки, про які мені дехто розказував,
поки декого іншого не розірвало.
Когось розірвало? Що за... Які поставки?
Мені ніфіга не кажуть. Ясно?
Присягаюся.
Бачиш? Скеттеру не подобається твоя відповідь.
Гаразд. Шукай Великого Рода.
Він знає. Завжди треться біля четвертого пірсу. Клянуся, справді.
У мене буде синець на члені.
Добре. Слухай, Флайбою. Вибач за пальто.
Що за хрінь на тобі?
Довга історія.
- Наче в сутенера одяг украв. - Не лише я так думаю, значить.
- Чого прийшов? - Хочу дещо прихопити.
Тобто зброю і набої.
Твій вираз обличчя «скінчилися боєприпаси» я одразу впізнаю.
Треба, щоб ти повернувся назад на майданчик.
- Боббі впорається. - Хочеш закластися?
Мотор!
Так, зачекайте.
І яка в мене ціль?
Відчинити двері, бовдуре?
Та щоб на іншому боці опинитися.
Саме в такі моменти відчуваєш, що ми - частина течії всієї історії.
Припини, гаразд?
Я знаю, що ти озлоблений, бо з НАСА не склалося.
«Хрінь повна»? Хто, Ніл Армстронг?
Вони - герої Америки.
Надії та мрії цілої нації лежать на їхніх плечах.
СіСі. Я помітив, що Елвіс досі не на знімальному майданчику,
головне слово тут - «досі».
Знаю. Я працюю над цим.
Працюй швидше.
Так, пане. Зрозуміла.
Смішна непов'язана історія.
Якось я надто довго чекав на закуску,
то встиг вирізьблити салатну виделку зі стегнової кістки офіціанта.
Боже. Бачила б ти вираз обличчя його онуків.
Якого біса там робили його онуки? Стільки питань.
Клас. Ти повернулася.
Ага, так ти злишся через те, що не висадився на Місяць.
Годі цієї фігні.
Слухай, я розумію.
Коли мама перемогла мене в конкурсі мокрих майок, я три місяці не їла й спалила бар.
- Куди ми йдемо? - Немає ніяких «нас».
А в тебе досі гірчиця на обличчі.
- Дякую. Рада, що мене помічають. - Ти не розумієш.
- Хоч підвезу тебе. - Ні, дякую.
Так? Ти впевнений, здорованю?
Невдовзі ми чекаємо на повідомлення відважної команди «Аполлона-11»
про фінальний спуск.
Та годі вам. Зробіть вже це.
До речі, може, це зробимо, і ти підеш на майданчик?
Ні, фільм зачекає. Ми намагаємося зупинити постачання наркоти.
Так, яких буквально тисячі щодня.
Ти де тачку взяла?
Класна ж? Службова.
- Я понатискаю на кнопки? - Ага.
Чекай. І мене ж не вдарить струмом чи не викине з крісла?
Тоді я більшості б не натискала.
Це подяка?
Він хоче знати, чи є випивка.
Це високоефективне, найсучасніше, розвідувальне авто.
Третя кнопка праворуч.
Точніше, четверта кнопка праворуч. Гадаю.
Боже. Ти ж знаєш, що ми його не знайдемо?
Так. Саме тому Бог вигадав пафосні номерні знаки.
ВЕЛИКИЙ РОД
Привіт, друже.
Треба поговорити.
Чорт, Скеттере!
Ті кнопки - не іграшки!
Схоже, типові прийоми для погоні скінчилися.
- Чого ти, бляха, хочеш? - Розкажи про постачання наркоти.
Чорт. Та Клеопатра вчора усе відвезла.
Клеопатра?
Мені вже набридло, що ви мене кидаєте. І де та величезна партія наркотиків?
Уже немає.
Клас.
Гаразд. Тож я повторю те, що казала:
«Ти, у біса, марнуєш...
«ЗАПЛИВ КЛЕОПАТРИ»
Час». Чорт забирай.
Вибач. Що ти там казала?
Щось про те, що ти помилялася?
Класне пальто.
Прикрити тебе? Чекай.
Кляті вівторки.
Потрібен план. Вони тікають.
Ось план: хіба не пофіг?
- Прикрий мене! - Чорт.
Ненавиджу цей героїзм.
До речі, мій план «Хіба не пофіг» був простішим.
Кут на три. І три метри.
Х'юстоне, говорить База Спокою. «Орел» сів.
Чекай.
На що?
Ти мою срану машину віддаси? Уже готово.
Перед стрибком я натиснув на всі кнопки.
Машина там усе підірве.
Чекай. Ти натиснув на всі кнопки?
- Так. - Чорт.
- Що? - Це просто двері замкне.
Але в комплекті є ця смішна штукенція
з філадельфійського офісу.
- Чорт забирай. - Ще б пак.
І де вона?
Не знаю. Ми ще не з'ясували.
- Чому похмурий? - Пропустив висадку на Місяць.
Не дуйся. Ще раз їх змусимо це зробити.
- Що? - Просто... Іди за мною.
Та ну. Є хтось? Агов?
Кінчена мавпа, що мені хотіла яйця відстрелити.
Хіба цей день може бути гіршим?
- Яка репліка? - Та ти, бляха, мовчиш!
Просто стій!
Слухай сюди. Я, дідько, 12 років
здобував докторський ступінь у теорії кіно
не для того, щоб мені все дурень зривав!
Розумію. Це, звісно, сумно.
- А що за дурень? - До біса. Я іду.
Боже, Мері Тайлер Мур сказала «до біса»?
Я її обожнюю.
Готуйся, зараз твій мозок очманіє.
Боже.
Може, Скеттер мав рацію.
Що це, у біса, таке?
Тут твориться історія.
- Ти ще хто? - Елвісе, це мій бос.
Я так чекав знайомства.
Навіть фінансував те тупе кіно в сусідньому залі.
Я все розпланував.
Напої, закуски, шоколадний вулкан, обійми, перегляд висадки на Місяць,
але дехто запізнився.
Ага, усе через його бажання помститися.
І я не знала, що буде шоколадний вулкан.
Чекайте.
Висадка на Місяць, такий величний момент,
ти його зімітував?
Не без допомоги генія кіно.
Привітайся зі Стенлі Кубріком.
Проблеми, Стене?
Здається, наша зірка нездужає.
Він у туалеті?
Ні. Він якось випадково випив напій «Тенг» з коксом,
тепер у нього кокс замість мізків, він виліз на будівлю, не хоче злазити.
Чорт, Скеттере.
- Що? - Нічого.
Костюм хтось має вдягнути.
Елвісе.
Перепрошую?
Тихо. Не хвилюйся.
Ти розміром з Ніла.
Репліку записано. Просто красуйся в кадрі.
Зачекай хвилинку. Тобто, ти хочеш, щоб я...
Саме так. Був першою людиною на Місяці.
- Маленький крок для людини... Репліка? - «І величезний стрибок для людства».
Хіба не «це» маленький крок? Це буде граматично правильно?
- Ні. - Знаєш що? Лиши так.
Слухай, хтось зрозуміє, що це неправда.
- Ми вирішуємо, що правдиво. - А це не правда.
Для світу - це правда. Знаєш, звідки я знаю?
Бо Волтер Кронкайт так сказав.
Чекайте. А майонез, бляха, додали?
Бо це буде національна трагедія.
Якщо ти тільки до черниць поряд не хочеш повернутися.
Маленький крок для людини...
і величезний стрибок для людства.
Вітаю в «ТіСіБі».
Переклад субтитрів: Павло Дум'як