Jag lyssnar.
Bra. Kom till Griffith-observatoriet om 30 minuter.
Kom ensam.
GRIFFITH-OBSERVATORIET
Gå till presentbutiken. Köp en snöglob, en nyckelring och en tuggummiklubba.
- En tuggummiklubba? - Gör det bara.
Ta sen hissen längst till vänster ner till källaren.
Jag skulle vänta på nästa.
Välkommen, mr Presley.
- Du är sen, mr Presley. - Det är en jävla pendling.
Och åtta dollar för en snöglob?
Ja, vi tjänar storkovan på grejerna.
Förresten, inte direkt det högkvarter jag föreställde mig.
Det här? Nej, det är bara ett rum
där vi mördar folk som försöker bryta sig in högkvarteret.
Motsätter du dig våra metoder, agent King?
Tro vad du vill, men jag gillar inte att kallas "King".
Det är lite för sent för sån input,
för jag har redan gjort den här.
Jag släpper det nu. Klistermärket gör det officiellt.
Ja. Chockad tystnad. Helt rätt.
Välkommen till TCB:s högkvarter.
Det här är TCB:s hjärta.
Härifrån opererar vi i skuggan.
Det är en ganska stor skugga.
Ja, hon är en skönhet.
Tio våningar under Hollywoodskylten, oåtkomlig för atombomber
och helt brandsäker tack vare asbesten,
som vi nyligen fick veta var ett dåligt val.
Problem?
Nej, inte på 40 år, och då är du i 70-årsåldern.
Och vem vill leva för evigt?
Vi kallar det här Ögat.
Härifrån övervakar vi världen.
I går såg jag Hô Chi Minh specialbeställa en fiskförrätt på en bistro i Hanoi.
- Det var ganska specifikt. - Det var han också.
Och här testar vi våra vapen.
På tal om det, se upp för de bombsäkra dörrarna.
De kan kapa en tå rakt av.
Gregory Peck lärde sig det den hårda vägen. Två gånger.
Han har visat sig rätt korkad.
- Vad fan är det där? - Bra blick, cowboy.
Vi kallar det Hålet.
Inget tjafs nära det. Vi miste några killar förra månaden.
Ni kunde täcka över det.
Täcka över det?
Varför skulle vi då ha det?
Vad fan var det?
Jävla Robert.
Jag förmodar att jag har ett kontor här nånstans, kommendörkapten.
- Inte än. - Bra. Då kan vi göra rätt från början.
Jag behöver nåt stort. Ditt kontor duger nog.
Jag behöver en tv-budget. Mina har en tendens att bli sönderskjutna.
- På tal om pistoler... - Vet du?
Det bör du nog tala med din handledare om.
- Min vad? - Tog du med tuggummiklubban?
Sjyst.
Jävligt läskig, inte sant?
Mr Presley, hälsa på din ansvariga agent.
- Det här blir kul. - Ja...
Glöm det.
- Ledsen i ögat. - Ska hon styra över mig?
- Jag låtsas att jag inte hörde. - Den är bra. Så gör jag också.
- Sätter du dig? För genomgången? - Inte min stil.
- Det är lättare att anteckna. - Inte heller min stil.
- Det verkar vara en tjurskallig stil. - Nu fattar du.
Jag ogillar att tala inför folk.
Men det sägs hjälpa att föreställa sig publiken naken.
Så...
- Problem? - Inte nu längre.
Till saken.
- Ska vi prata om cirkusen i Altamont? - Senare.
För grejen vi skulle hitta gjorde konserten till ett blodbad.
Jisses. Folk blöder, okej? Vi hinner inte ta det nu.
Vi har en mindre kris.
En akt som kan röja TCB:s existens har hamnat i fiendehänder.
Ni två ska återta den.
Lätt som en plätt. Det lät gott. Ja, tack.
Vi måste ha filen innan det här kräket läser den.
Okej, en lite svårare plätt.
Jag tänker utgå från att du blandade ihop bilderna
och inte precis förolämpade presidenten i världens bästa land.
- Vilket, Costa Rica? - Jag föredrar Portugal.
Hur som helst. Klockan 16.32
landar akten på Nixons skrivbord i hans privata residens.
Ni måste ta den innan dess.
Och "ta" betyder "gör inbrott i Vita huset"?
Ja, gör inbrott, spräng, frys. Ni löser detaljerna.
Glöm det, snillet.
Och jag ändrar mig inte för att du stirrar.
Åh nej, förlåt.
Jag försökte minnas vem du liknar naken.
- Va? - Härligt skum energi just nu.
Sir, vi har ett problem.
Ord. Nu.
Ja, det kan finnas en bit av ett finger i den, så du måste...
Hur fan kan jag veta varför en chokladvulkan svämmar över?
Den borde vara fingersäker!
Jag har för fan inte doktorerat på chokladvulkaner!
Jaså? Vet du vad?
Jag kommer och sliter kuken av dig och kör ner den i vulkanen.
Sen ser vi hur det går... Vänta lite.
Varför är ni kvar? Gör det jag bad er om, tack.
Hör på, kommendörkapten. Jag stjäl inte från presidenten.
Det är inte stöld om det inte är hans.
Precis som det inte är mord om man blundar under tiden. Gå nu.
Sinatra. En naken Sinatra. Från halsen och ner är du Sinatra. Japp.
Vad vill ni?
Kommer vi olägligt?
Inte om era lungor står emot dna-förändrande nanorobotar.
Och annars?
Då skulle jag låtsas ha mycket bråttom och bara andas ut.
Vi har ett uppdrag. Hjälper du oss?
Vad behöver ni? Nåt som skjuter? Smälter? Spränger?
Vi har några nya vrålare. Eller om ni hellre tar saken...
...i egna händer?
- Uppdraget är icke-dödligt. - Varför sa du inte det?
Då hade jag stängt av er!
Jag kan stänga av öronen.
Ett experiment som gick snett. Eller rätt.
- Howard, bara... - Okej.
Vänta! Ny idé! Har ni sett den nya bedövningspistolen?
Metalldetektorer känner inte av den, och man tappar minnet helt.
Aj! Fan!
För helsike!
Vad vill ni två?
Okej. Jag antar att vi drar till D.C.
Japp, och ditt flyg lämnar LAX om en timme.
Vänta nu lite.
Har ni inget coolt spionplan vi kan använda?
Jo, var inte dum. Jag tar det.
Men kommendörkaptenen tänker på hur saker ser ut, så du flyger...
SYRA, INTE BOMBER STOPPA KRIGET!
Vänta lite.
Du vill att jag ska hjälpa dig att bryta dig in USA:s näst finaste hem,
och jag får inte ens några coola spionprylar? Kom igen, CeCe.
Jag checkade ut bedövningspistolen, och byråkrattrollen är så petiga.
Visst. Här. Ta den här.
Så där, ja!
- Nu snackar vi, CeCe med E. Vad gör den? - Vet inte. Jag har inte gjort den.
Le!
Ja. Kanske lite färre foton från vårt hemliga spionuppdrag, kompis.
Som de där två inte följer med på.
Bobby Ray är min högra hand.
Och Scatter är en granat i min andra hand.
Är jag på uppdraget, så är de det också.
Okej, men uppehåll Nixon, så låtsas jag gå med en rundtur och tar akten.
- Vänta. En rundtur? Får jag också? - Nä. Men vad sägs om det näst bästa?
Howard lade skräpet i min väska när vi skulle hit.
- Satan! Den är även ljudbok! - Ja, han sa att den skulle skaka om en.
I Howards fall kan det vara bokstavligt, så var försiktig.
Din begravning.
- Kan du ta dig till Nixon? - Jag har några idéer, mestadels i stil...
Elvis Presley, jag ska träffa presidenten.
Det var ganska coolt.
Beklagar, Elvis.
Jag är ett stort fan, det är jag, men du får inte ta in den här.
Det är en present. Till presidenten.
Till presidenten?
Så fort du ordnar en cool ask åt den, är den det.
Vänta. Det finns en jättecool ask i Lincolns sovrum.
- Funkar för mig. - Ja, sir!
Du skämtar! Funkade det?
Nu är du i min värld.
Och där finns tydligen en väldigt dum Secret Service-agent.
Hej och välkomna till Vita huset,
en byggnad som stals, sten för sten, från Frankrike
och sen byggdes upp spegelvänt för att ingen skulle se nåt.
Va?
Nu borde du passera Roosevelt-rummet, uppkallat efter president Teddy Roosevelt
som själv döptes efter björnen som åt hans mor och sen fostrade honom.
Hallå! Rummet är uppkallat efter en björn.
Okej att du vill ha med honom, men måste han ha komradio?
- Du gav honom boken. - Ta från honom hörsnäckan.
- Det tror jag inte. - Inte ditt beslut. Här styr jag.
- Styr dig då hit och lös det. - Du måste fokusera på uppdraget.
- Ditt eller mitt? - Det är samma uppdrag!
Fel.
Du är här för att stjäla.
Jag ska bevisa att Nixon och undertecknad delar förstaplatsen
som världens största amerikan.
Spoilervarning. Killen suger helfett.
Gör dig redo för att ha fel igen.
Mr Presley.
Det är en ära att träffa dig.
Blä. Läbbig.
Herr president. Äran är på min sida.
- Du är en storartad amerikan. - Tack.
Jag hörde inte det sista, men en fråga.
Hur är utsikten från hans röv?
Det stod klart 1909.
Ovala rummet formgavs av en snubbe som hette Brian
som trodde att räta vinklar var ett tecken på apokalypsen.
Och det är de.
Vilken jävla idiot. Så mycket smörja.
Och därför heter det Östra rummet.
Ursäkta. Var är toaletten?
Toaletterna kommer sist på rundturen.
Min frukost var en halväten burrito jag hittade bakom hotellet.
Det är ju äckligt.
Vänta tills du får se. Och det får du om du inte visar var toan är.
- Till höger i korridoren. - Coolt. Tillbaka i ett nafs.
VÄKTARNAS VECKOBLAD
Herregud.
Jag skulle ha skippat burriton.
Ja, och de där Secret Service-puckona släppte in honom, med pistol och allt.
Bossen verkar nöjd.
Tack. Vänta, hur tog du dig in här?
- Det här var toppen. - Jag måste säga att det har varit en ära.
Tyvärr måste jag till residenset och läsa lite...
Vänta. Inte än.
Jag menar... Jag glömde nästan.
Jag tog med nånting till dig.
Den är fantastisk.
Med den kan jag sänka en knarklangande hippie från 45 meter.
Sju stycken, noga räknat.
Vilken dröm. Tack.
För allt du har gjort för att återupprätta tryggheten i landet.
Du har förtjänat den, sir.
Kolla nu. Pistol!
Jag jävlas bara med er.
Den var bra, herr president.
Ja, vilken charmör.
Fasen. Här skulle vara tomt.
Men Nixon har förstås privata vaktsvin. Vi måste ta oss förbi dem.
Vänta. Vad gör du? Stjäl du?
Lugn. Jag stjäl också. Jämt. Jag kallar det "souvenirande".
Allt handlar om varumärken numera.
Fan. Jag behöver en plan B. Fort.
Tja, en fin present måste återgäldas.
Jag har hört att du gillar brickor.
Federal narkotikapolis.
Visa bara den raringen om motorvägspolisen bråkar med dig.
Oj. Den är underbar, sir.
Vilken generös, fantastisk, hyvens sak att göra, herr president.
Otroligt oansvarigt maktmissbruk, men visst, varför inte?
Ett fåtal riktigt korkade personer inser inte vilken fin amerikan du är, sir.
Körigt här, så om du uppehåller honom utan att suga av honom, tackar jag.
Är det bara jag, eller luktar en av oss otvättad rumpa och torkat kött?
Jag visste det. Härligt.
Det är förstås bara en hedersbricka.
Vi får improvisera.
Men du kan ändå spöa skiten ur kriminella åt mig emellanåt, eller hur?
Några judar också, när du ändå håller på.
- Vad sa du? - Vilken vändning.
- Förlåt. Sa jag "judar"? - Jag...
Jag menade svarta. Jag blandar ihop dem, ibland bokstavligen.
Få mig inte att prata om blandade par som får barn.
Där har vi det.
Idiot.
- Statusrapport. - Kryper i ett metallrör med en apa.
- Det låter oroväckande inte som uppdraget. - Lugn. Vi är nära.
Håll mig underrättad. Och få det gjort.
Det gäller dig också. Är du inte klar om fem minuter,
blir de här chokladfläckarna blodfläckar.
Residenset ligger rakt fram.
Va? Bedövningspistolen? Visst.
Du! Se på mig. Bara i nödfall. Och några extra för skojs skull.
Sköt du presidentfrun?
Vänta, fel tonfall. Sköt du precis den jävla presidentfrun?
Så roligt! Vakta nu dörren.
Snälla. Redan?
Klockan är knappt två.
Bara för att jag hjälper en vip-gäst som Elvis, är jag ingen groupie...
När man tänker på saken, var Vietnamkriget Herrens sätt
att befria världen från ännu ett mongolsläkte.
Japp, jag kan komma på en släkt jag skulle vilja bli av med.
Sir.
Det tror jag säkert!
Du vet, Jesus älskar napalm. Det står i Korinthierbreven.
Fast de kallar det...
Jag pallar inte mycket mer.
Ja, den vrickade boken var bättre än det här.
Är det så sent? Ursäkta, jag måste till residenset.
- Toppen. Gör så. Det låter bra. - Nej, det låter dåligt.
Vi är kvar här. Stoppa din kassa, rasistiska hjälte.
Det var fint att träffa en annan handlingens man.
Nej, vet du vad? Kan du vänta lite? Vi tar ett foto ihop.
Mycket gärna. Låt det gå undan.
Nu gör vi det, CeCe.
Ursäkta.
Inte den tonen till ansvarig agent.
Vilket du fortfarande inte är. Ta akten.
Vilken akt? Just det, ja.
Hej på dig. Det var lätt.
Vilket jäkla handslag.
Du kan lätta på det, vet du.
Ta bilden, Bobby Ray.
Ta god tid på dig.
Hoppsan. Jag glömde linsskyddet.
Hoppla. Vänta.
Jisses, ingen blixt. Hoppsan. Vänta.
Vad gör den här knappen?
Jäklar, jag har inte använt en sån här på ett tag.
- Jag har inte hela dan. - Det går fort, Dick.
- Ursäkta? - Åh nej. Inte som i "idiot", Dick.
Inte som nån ryggradslös, skitstövel till kryp under min sula
som skrapas av på en större hög med skit, inte en sån idiot.
Nej. Som ditt namn, herr president. Dick.
- Jag föredrar "herr president". - Ska försöka minnas det.
Goda nyheter. Jag har den.
Och ännu godare nyheter. Han hade två brevknivar, en till oss var.
Okej. Vad har jag missat?
Kul tanke, men inga levande souvenirer.
För helsike!
Okej, blixt på, film i, linsskydd av.
Inga läskiga fåglar vid fönstret, och är vi beredda?
Vilket handslag. Du bröt nästan min hand.
Man kan alltid försöka.
Jag skulle ha skjutit den rasistiske skiten.
På ett hemligt TCB-uppdrag? Det hade väckt uppståndelse.
Vad pratar ni två om?
Snälla, säg att ni inte pratar om TCB
under ett uppdrag för att dölja TCB:s existens.
Lugn, skithögen har gått.
Nixon spelar in allt i Ovala rummet.
Vi är körda. Både framlänges och baklänges.
Det här visar varför du inte borde ha ansvaret.
Misstag som det här.
- Det här är illa. - Vi fick i alla fall akten.
Akten är meningslös om ni bandades när ni pratade om TCB.
Varför drar då apan sin segerladd?
- Hörru! Kokain är för vinnare. - Kan vi ringa kommendörkaptenen?
Varför? Så jag kan säga att medan jag undvek skyttar,
kröp genom ventilationen och kvävdes på apröv,
sabbade min underordnade sin enkla uppgift att hålla en rasist glad,
och samtidigt röjde han en organisation som hållit sig i skuggan i sekler?
Nej, jag skulle inte lägga fram det så.
Vi måste hitta inspelningssystemet.
Kom igen, det är lätt. I ett hemligt rum bakom bowlingbanan.
Va? Det var med i Howards ljudbok.
Det är det bästa spåret vi har. Kom.
Vänta lite.
Han förtjänar inte den här.
Men jag förtjänar den här.
Hörni, tror ni vi hinner en match?
- Vi är fortfarande på hemligt uppdrag. - Det måste vara där.
Så fan heller. Ingen mer ventilation för mig.
Scatter.
Okej. Det funkar också.
Jackpott.
"Kennedy, utpressning", "Johnson, utpressning",
"Arnold Palmer, utpressning", "Nixons"...
"Nixons sexidéer"?
Vad fan är Nixons sexidéer?
En arg missionären medan han kollar på poliser som slår tonåringar?
Det låter rimligt.
Okej, jag klippte precis bort 17 minuter av bandet.
TCB-grejen är raderad.
Hej, killar? Ska vi spela?
Strike! Jag har det än!
Jag anar att de inte är Secret Service.
Nixons snubbar. Jag mötte dem innan. Riktiga kräk.
Vad i...
Och nu residenset, där Bess Truman dödade
ett flertal utomjordingar med bara händerna.
Grattis. Skaka-om-läget är aktiverat.
Hur funkar pennan?
Okej, sanningen. Den är kanske bara en fin penna.
- Va? - Hur ska jag veta det?
- Howard använder inte etiketter. - Fasen. Nästa gång väljer jag själv.
Japp, bara en penna.
Okej, ja. Vi borde nog gå nu.
Fan! Var är upphämtningsplatsen?
Det kommer några agentliknande killar bakom oss.
För att inte nämna den där.
Marine One? Vi är körda.
- Okej. - Fick ni bandet med Nixons sexidéer?
Frågar åt en vän.
Från och med nu är du med på alla mina uppdrag.
Dessutom, familjefoto. Vad tog du?
"Sanningen om Area 51"?
Min grej suger.
Som ni önskade.
Så, tänker du berätta vad den innehåller?
Det ligger över din lönegrad.
Du vet uppenbarligen inte vad jag tjänar.
- Vänta, flyger vi åt fel håll? - Det har du jävligt rätt i.
Jag kräver att alla uppdrag slutar med att vi flyger mot solnedgången.
Ja, för fan! Mina bröstvårtor är så hårda.
Maximal densitet.
Okej, Woodward. Så här blir det. Det är enkelt.
Jag ger dig info om "Tricky Dick",
och du blir journalisten som avslöjade USA:s president.
Ring inte mig. Jag ringer dig.
Och inga namn. Aldrig nånsin.
Från och med nu kallar du mig "Deep Throat".
Ett smeknamn Pat Nixon och jag använder.
Kvinnan är omättlig.
Förresten. Har du nånsin fått höra hur lik du är Robert Redford?
Naken?
Undertexter: Jessika Johansson