ДОЛИНА Я-ДРАНГ, ПІВДЕННИЙ В'ЄТНАМ 15 СІЧНЯ, 1971
Бляха. Можете в цю дурню повірити?
Ті придурки в тилу облажалися й дали мені лише одну шкарпетку.
Облажалися? Армія США - машина, що ніколи не лажає, Дрю.
Он як? Тоді що мені робити з однією шкарпеткою?
Позич фотку своєї сестрички, і я тобі покажу.
Пішов ти.
Шоу організації, що обслуговує армію. Що скажете?
Грати для наших хлопців - честь.
Що думаєте про війну, у якій вони борються?
Власні погляди я лишаю при собі. Я лише веселю людей, тож я це не обговорюватиму.
Ходи зі мною.
- Чому ти не відповів на питання? - Про війну?
Є кілька причин. Загалом - не варто в це нікому лізти.
Та ну. Ти впливовий. Люди хочуть знати твою думку.
І я ніколи не розумів нащо.
Я можу допомогти тобі з відповіддю. Як тобі?
Знову за рибу гроші.
А ти подумай про це.
Подумав.
Досі не хочу. Але якщо хтось захоче поговорити про шоу...
Так. Щодо нього. Круті вони, еге ж?
Хто? Стриптизерки?
Це танцюристки.
Для шоу. Вбрання я сам вигадав.
І гадаєш, виставити цих дівок перед солдатами,
які жили лиш один з одним у джунглях рік, - хороша ідея?
Це називається магія шоу.
То було риторичне питання.
Привіт. Не заважаю?
Якого біса тут робить Роберт Гуле?
Він тобі не сказав?
Я - учасник шоу для солдатів. Можна й сказати, що найкраща його частина.
Гадаю, що хлопці й так багато пережили.
Гадаю, виступ зірки Бродвею з премією «Тоні» - найкращі ліки.
Ліки від проносу.
У мене один трохи відбитий малий, що ніяк з шостого класу не вилізе,
косить газон. От він твій великий фанат.
І в нього на радіо грала одна з твоїх «рок-н-рольних пісеньок». Трохи чіпляє...
І запам'ятав який це з моїх 18 хітів, що перші щаблі займають?
Не згадаю. Щось про собак чи в'язницю.
Усе якось заплутано.
- Дякую. - Прошу.
Ні. За те, що нагадав, як сильно мене щось у тобі бісить.
Іноді заздрощі мають дивні прояви, правда?
І поки не забув,
вітаю в «ТіСіБі». Дуже радий, що ти тут.
Чекай, справді?
Та ні, ти що. Мені просто наказали це сказати.
Мені насрати.
Сраний Гуле?
Що тут за недороблена операція?
Ага, недороблена? Ну це вже краще, ніж було. А стрипухи класні.
Та вони не стрипухи. Чорт.
Так. Вибач. «Студентки медичного ВНЗ».
АГЕНТ ЕЛВІС
Долина Я-Дранг.
Минулого тижня на кількох солдатів напали свої ж. Бій був незвичним.
Дуже незвичним.
Що казав робити на моїх зібраннях?
Мовчати. Завжди.
І що ще?
Хіба мені хочеться, щоб ліве яєчко відрізали, пане.
- Здається, усе ж пояснив. - Так, досить конкретно.
На чому зупинився? Так. Вогонь по своїм.
Через це та через перехоплення сигналів
ми припускаємо, що зброя з «Альтамонту» може бути тут.
З чим саме ми маємо справу?
Зі звуковою зброєю, що пробуджує первинні інстинкти.
- Первинні? - Якщо ти вразливий, то так.
Але гарна новина: вона діє не на всіх.
Її ефективність - 50%.
Діє лише на половину людей, десь так. Така оце математика.
Схоже, ти про неї багато знаєш.
Купу років тому ми проводили експерименти з цією зброєю.
Маніпулювали звуковими хвилями, аби обійти свідомість і контролювати підсвідомість.
Ти зараз про контроль над розумом?
Так, офігенна ідея.
Так я і казав!
Але з'явилися проблеми, і програму закрили.
Тож твою іграшку вкрали й перетворили на зброю?
Саме так. І ви двоє її повернете.
Попливете на човні, далі вас проведе контактна особа «ТіСіБі».
І хто ж це?
А це... сюрприз.
Дойл, який хоче, щоб йому ліве яєчко відрізали, має рацію.
На місці дізнаєтеся.
Головне, щоб я встиг до «Джейсіс».
Що це ще за хрінь?
Молодіжна промислово-торгова палата. Або «Джейсіс».
Мені з очевидних причин вручатимуть нагороду «Людина року».
Зробимо все, щоб ти встиг.
Гаразд. Бо я таке не можу пропустити, дружбанчику.
Як дивно.
Звучало так, наче ти вказуєш мені що робити.
Класно, ми порозумілися.
Прояснімо.
Тут накази віддаю я.
Ти на мене працюєш, Королю.
Гадаю, ти мене плутаєш з тим чуваком, про чиї яйця ти так любиш говорити.
Ти вже трохи перегинаєш з тими яєчками.
Чорт, так!
ПРИРОДЖЕНИЙ УБИВЦЯ
Боже! Колись думав про те, щоб таки нас не повбивати?
Розслабся.
Дай Боббі Рею розважитися. Він нікого не вб'є.
Ага. Ми вже й так помремо через цей сказ.
Кохана дзвонить.
Привіт, мила. Як ти там?
Так собі.
Готую вечерю на одного.
Так, вибач. Зараз я рідко вдома буваю.
- Обіцяю, я знайду час для нас двох. - Я про цю обіцянку не забуду.
Не забувай.
Та бляха, Скеттере!
Позбав цього бідолаху страждань.
- Розважайся там. - Гаразд, мила.
- Але початок насправді так собі. - Стережися.
- Дякую. - Будьмо відверті, Дойле.
Враховуючи твою роботу та зв'язок зі мною, твої шанси на жахливу смерть зашкалюють.
- Але не сьогодні, у нас інший план. - Щодо роботи, не думали, може, мені б...
- Ми вже про це говорили, Дойле. - Звісно, але я...
Знаю, хочеш стати оперативником, але твої маніякальні організаторські здібності
тут знадобляться.
Дякую, пане. Але я так мрію бути агентом.
Тоді мрій далі. Радісних мрій.
Бо ти насправді
не така розумна людина, з якої можна було б зліпити оперативника.
- Вибач, друже. - Пане, якби я...
І не лише тому, що в тебе мускулатура, як у дитини. Тобі бракує обізнаності.
Оперативник має бути готовий до всього.
Сідає летюча тарілка, звідти вилазить дракон,
аби тебе страпоном до смерті забити,
а ти мав би це передбачити.
Якщо чесно, гадаю, я вас здивую.
ВІДЧИНЕНО
А може, і ні.
Є здогадки, хто контактна особа?
- Ні. Але надіюся, вона знає, що робить. - Усе буде добре.
Справді? А цю зелену хрінь довкола бачиш? Це ж смертельна пастка.
Та розслабся, Сісі через «і», це просто джунглі. Вони завжди існували.
Як і тиф, який тут точно переносить половина москітів.
Агов, ти ж розумієш, що швидше за все це моторне мастило?
Та хай п'є, ця крихітка просто літає.
Якби знав, що в армії таку круть видають, то й не ухилявся б від служби.
- Перепрошую? - Бачили, яка офігенна «бомбочка»?
Ти що, відкосив?
Послухай. У мене призвали трьох кузенів, а повернулося два з половиною.
Мені шкода.
Та мене й брати не хотіли, коли я сказав, що в мене гонорея.
Удав, що маєш гонорею?
Ні, я заплатив шльондрам, щоб спали зі мною, поки не підхоплю гонорею.
- Капець, то було довго. - Я в тобі розчарувався.
Та ну. Не можна його звинувачувати. Війна - це жахливо.
Відколи це розповсюдження свободи - жахливе?
Відтоді, як війна не несе миру. Тобто роками.
Чванливі політики просто відправляють красенів у м'ясорубку,
і той чувак, що стрибав «бомбочкою» - доказ.
То візьми квитки на наступний рейс
і шукай роботу, там, де кайфують від спалення американських прапорів.
Ні, чорт забирай, це не справжня робота.
Кажи, що бачиш.
На перший погляд, підозріло мало страв у низьковуглеводному розділі.
Та я не про меню, дурню. Обізнаність. Пам'ятаєш?
Що ти бачиш навколо?
Так. Точно.
Якійсь військові п'ють біля...
- Це морпіхи. - Справді? Важко відрізнити.
- Їм це краще не кажи. - Ясно.
Ану віддай, дурню.
Ніяких нотаток. Логічно.
Один з тих морпіхів непростий.
Так.
- І що тепер? - Один з них - наша таємна контактна особа.
Чудово! Котрий?
Агов, це ти тут агентом бути хочеш. Ти мені скажи.
- Громила з вусами? - Бінго.
Чорт, я здогадався!
Хвилинку.
Чому я так важко дихаю?
Це нормально?
Аж ніяк. Я б до лікаря звернувся.
Чорт забирай.
Вищі сили змінили думку щодо старого Боббі Рея.
Це що, жарт?
- Що таке? - Це наша контактна особа.
Хто, вона?
Так. Тому командир і не сказав, хто ця особа.
- Це проблема? - Так, є кілька. І перша - це моя мама.
Чекай, серйозно?
Так, і ця проблема породжує інші. Часто в мене через неї дашок їхав.
Сісі.
Мамо.
Яка ти гарна.
Ці рідкісні слова підтримки.
- Але відстригти чубчик - цікаве рішення. - І все по-старому.
- Скільки часу минуло? Рік? - Чотири.
Яка ж ти смішна.
То познайомиш мене з паном Високим Неймовірно Сексуальним Шатеном?
Боже.
- Усе гаразд? - Так.
Блювоту в роті стримувала.
Привіт, я Елвіс.
Агентка Роксана Райдер.
За сумісництвом мама Сісі. Відведу вас глибше.
Що ж, мамо Сісі,
я б подумав, що ти молодша сестра, але повірю.
Такі пронизливі чарівні блакитні очі?
- Ці руки чудово зійдуть за мочалку в душі. - Можна хоч раз без оцього?
Узагалі я пропонувала бути твоєю партнеркою, замість Сісі.
Мені приємно.
Саме так роблять мами, які люблять конкурувати з небажаною дочкою.
- Забудь про неї. - Ці три слова й описують моє дитинство.
Слухай уважно.
Непомітно передай це контактній особі.
Це твій шанс показати свою майстерність.
Я вас не підведу, пане.
Усе буває вперше.
Я впораюся.
Чим можу допомогти?
Якого біса?
У тебе приступ чи що?
Просто прочитай записку.
«Милий засранцю, чи правда, що "Semper Fi" з латинської означає "дурбецало"»?
Чекай, що?
Молодчина, Дойле. Уставай, солдате.
То можна вважати, що «ТіСіБі» - сімейний бізнес?
- Ми аж ніяк не сім'я. - Не в традиційному її значенні.
І не в здоровому.
Але так, я приєдналася до «ТіСіБі» після коледжу, а за кілька років народила Сісі.
Але лише після анонімного розгульного сексу.
Ніфіга не анонімного.
Ти просто не знаєш, хто мій тато.
Але ж у нього ім'я було, ведмежатко.
«Ведмежатко»?
Я її так у дитинстві називала.
Не називала. Ти милих прізвиськ не давала. Годі вдавати, що нормальна.
- Ти була замала, аби пам'ятати. - Твоя правда.
А от прізвисько «ось чому презики все ж потрібні» пам'ятаю.
Я вже за це вибачилася, коли ми вечеряли з тим чуваком.
- Крейґом. - Хто це такий?
Мій колишній. Привела його на вечерю.
А з мамою був її завжди веселий супутник -
затятий алкоголізм.
- Помовч. - Сама помовч.
Місце передачі - з іншого боку галявини.
Чудово. Дякую. Можеш іти.
Слухай, я розумію. Ти не хочеш мене бачити.
«Я була фіговою мамою». То мені тепер вени порізати чи що?
Не треба. А от якась мініверсія цієї події мене б порадувала.
Не вставайте.
Не поспішай, я насолоджуюся краєвидом.
Може, годі?
Та що? У нього дупця, як у французика.
Не хочу, звісно, твоїм планам перешкоджати, але я одружений.
Ага. Повір, їй на це начхати... Чорт.
А тепер пригнися, ведмедику.
- Гадаю, це не для мене. - Знущаєшся?
- Ти чудово справляєшся. - Так?
Бляха, та ні! От довбень клятий.
- Вибачте. - Глянь на мене.
- Перше правило оперативника: не вибачайся. - Так.
Друге правило... Бачиш хлопця в білому костюмі на вулиці?
Так, його. Ти маєш його вбити.
Просто зараз.
Що? Зараз?
Хіба одягнися спершу. Я б не одягався, але люди зазвичай так роблять.
Сподіваюся, що Боббі Рей це почув і попросив підкріплення.
Знаєш що? Ледве відчутний присмак напалму.
Гаразд, той, хто сказав, що тут жахливо, мав рацію.
А це ще що за довбні?
Не знаю, але вони точно не звідси.
Ви тут чекайте, я зараз.
- Прикрий мене. - Зрозуміла.
А що сталося з ним після вечері? З Крейґом?
Ти з ним у ванній пошпекалася.
У бізнесі це називають: «Готовісінько».
У якому бізнесі?
Я це для крутості сказав. Не чіпляйся до слів.
Що ж, це треба відсвяткувати.
Хто хоче випити?
І зробити кілька брудних справ.
Господи, мамо, ти б уже з нього у відчаї сорочку стягнула.
- Що за... - Прикрийте вуха!
Боже. Ти це бачив?
Первинні інстинкти.
Треба її забрати.
Точно треба?
Чорт забирай.
Тунелі В'єнтконгу.
Тримайся поруч.
- Бачиш? Казала ж: вона кінчена. - Вона під дією того пристрою.
Так, але головна думка в тому, що вона кінчена.
Гаразд, капітане Добряку. Я впораюся.
Що...
Що, бляха, сталося?
Не рухайся.
Він має рацію.
Хоча б поки ми не підемо. Ходімо?
Зачекай, що?
Ми ж не лишимо тут твою маму. Вона на протипіхотній міні стоїть.
- Послухай свого друга-красеня. - Головне - місія.
- Ти сама вчила. - Так?
Звісно, ні! Ти мене ні чорта не навчила.
Хіба як курити «Пелл-Мелл» і гнати горілку в туалеті.
Господи.
Але ти не можеш лишити мене тут, Сісі.
Так? Назви хоч одну причину.
Бо тоді не дізнаєшся, хто твій тато.
- А ти знаєш? - Так.
І якого хріна ти мовчала?
А що я мала тобі сказати?
Я не знаю, як бути хорошою матір'ю? Та невже? Поглянь на мене.
Я намагаюся бути кращою за доньку у всьому без будь-якої на це причини.
Бо я нагадую тобі про старість і неминучу смерть?
Я вже на міні стою, так же?
Ляпаса можеш не давати.
Обережно.
Дякую.
Фу. Не дякуй. Просто скажи, хто мій тато.
Точно. Я і гадки не маю.
Ти - клята брехуха.
Я від самого народження тобі брешу, тож...
Зараз було б дивно припиняти.
Пане, гадаю, я не зможу.
Той чувак - шпигун у посольстві США.
- Ти маєш його прибрати. - Як?
- Сраною зброєю, що я тобі дав! - Зброєю?
Це виделка для салату. Ще й галіма.
Поглянь на мене.
Згадай усіх, хто називав тебе нікчемою.
- Невдахою. - Не знаю, чи це допоможе.
Жіночним ботаном з одним яєчком, який нічого не досягне.
Використай цей гнів, покажи, що той, хто це казав, помилявся.
Стоп-слово.
Елвісе!
Боже, босе. Усе гаразд?
Бувало й краще, друже.
Це сенсація століття, я тобі кажу.
Але у звіту довга й дурна назва.
Назвімо його «Документами Пентагону».
Прикольний стильок. Мені подобається.
Я вас люблю. Бережіться.
Е. ПРЕСЛІ
Це все твоє кляте стрип-шоу.
Звукова зброя за лаштунками. Знищте її негайно!
Лише мене радує те, що моя мама десь там унизу?
Гаразд. Лише мене, зрозуміла.
НАГОРОДА «ЮНАК РОКУ», «ДЖЕЙСІС» США 16 СІЧНЯ, 1971
А ти що тут забувся?
Я ж сам подбав, щоб ти цю тупу нагороду виграв. Думав, я не прийду?
Що? Що це?
Я тут вніс кілька змін у твою промову, так цікавіше.
Трохи про війну додав.
Я вже казав, що про це думаю.
Так, я знаю, казав. Просто довірся.
- Я думав, що ми вже це обговорили. - Що саме?
Що я не виконую твоїх наказів.
ПРИПИНИТИ МІСІЮ...
НОВИЙ ПЛАН:
«ОПЕРАЦІЯ АЛОХА»
Переклад субтитрів: Павло Дум'як