DrSi predstavlja MATRICA
OBUDITEV
PODOKNO 101 VDOR/UPORABNIK Sek, notri sem. –Kapitanka.
Prav si imel. Strešna lina je bila okno.
Hude motnje imam. –Čudno. Neke vrste podokno.
Podobno je staremu programu. –Znano se mi zdi.
Označi lokacijo. Pomoč bom poklical. –Preverit grem. –Zajčica?
Če generalka izve, da iščeva … –Nič ne bo, če na hitro pokukam.
Si slišala? Sranje, najbrž so izsledili signal.
Zajčica, tole je najbrž past. Zajčica!
Stoj! Ne gani se! Streljali bomo!
Čisto počasi dvigni roke.
Pa dajmo.
Kam pa vi? –Opozorili smo vas, poročnik.
Mislim, da bomo kos enemu dekletu.
Čas tratite! Moji jo že peljejo.
Ne, poročnik,
vaši možje so že mrtvi.
Sek, si z mano? –Stari program se ves čas sesuva.
Izginjaš. Na zvok preklopi.
Zajčica, kršiš generalkine protokole.
Vem. Ampak tu se nekaj dogaja.
Nekaj pomembnega. Pizda.
Veva, kaj sledi.
Zmlela jih bo.
Zdaj bo poklicala. –Izsledili so linijo.
In potem … –Si bo reševala življenje.
Je kaj agentov? –Poznam zgodbo.
Tako se je začelo.
Prekleto.
Tu se je začel on.
Misliš, da je to Podokno zanka ali rutina?
Nekakšen sekvencer, ki razvija program za kaj?
Ne vem.
Vendar bom izvedela.
Dobro.
Čisti déja vu, pa vseeno ni nič prav.
Uporabi starega za nekaj novega? –Ne vem.
Če naj bi bila to Trojica, se ne zgodi tako.
Morda ni tista zgodba, kot misliva.
Zajčica, proč moraš. Gotovo je past.
Sranje.
Nadaljuj. Prosto.
Sama bom poiskala izhod.
Ubijte jo.
ZA TISTE, KI RADI ZABREDEJO V DREK
Sek!
Zakaj si me rešil? –Najprej ti. Kdo si? In od kod?
Dobro.
Zajčica sem. Kot v "Dolgouščku".
In prisluškovalna naprava.
Veš, da je to Podokno?
Kaj je Podokno? –Simulacija za razvijanje programov.
Razumeš, da si
digitalna zavest?
Vem, kaj sem.
Vem, da je moje delo iskanje in uničenje zavesti, kot si ti.
In kljub temu …
Sva tukaj. –Tukaj sva.
Drugi agenti vedo za to sobo?
Kako si jo našel? –Nihče ni bil nikoli pri ključavničarju.
Zato sem začel opazovati.
Bolj si opazoval, več si našel.
Zgodba mojega življenja.
Kaj je?
Zdi se mi, da poznam sobo.
METACODTEX
Porkaduš.
Njegovo stanovanje je.
Thomasa Andersona?
Povsod sem iskal. Ne obstaja.
Že dolgo ni več Thomas, a morda ga poznaš po pravem imenu.
Neo.
Poznaš ga.
Dobro.
Ne morem verjeti. Po toliko letih.
Večina ljudi misli, da je Neo mrtev.
Jaz pa vem, da ni.
Ker sem ga videla.
Kje?
Ne znam preprosto pojasniti.
Toda v trenutku, ko me je pogledal,
sem začutila nekaj,
kar mi je odklenilo um.
Dobro.
Nekaj podobnega se je zgodilo meni.
Videl sem vzorec,
ki je bil vsepovsod.
Ne vidimo, a smo ujeti v teh čudnih ponavljajočih se zankah.
Nekako sem to zagledal v ogledalu.
Hipna slika, a je bilo, kot si rekla.
In nenadoma sem razumel.
To ni resnični svet.
Prvič sem začutil svoj namen.
Vedel sem, kdo sem in kaj moram narediti.
Kdo si?
Kaj moraš narediti?
Sem
Morfej.
In najti moram Nea.
Morfej.
Dobro, dobro.
Ojoj! Proč te moram spraviti.
Ugotoviti moram, kdo je ustvaril to Podokno.
Pojdi z mano. Zares moraš biti pripravljen oditi.
In če nisi, če misliš, da sodiš sem …
To je zate izbira?
Ko so jih ponudili meni, sem bentila nad binarnim konceptom sveta.
Rekla sem, da ne bom simbolično skrčila svojega življenja na tole.
Menda sem zgrešila bistvo. –Kakšno bistvo?
Da je izbira iluzija.
Ker že veš, kaj moraš narediti.
Resnica.
Dobro. Stara stavba s strešno lino in veliko stopnicami.
Lafayette. Ena od štirih vrat vodijo tja.
Ne upiraj se. –Kaj se dogaja? –Dihaj.
Osvoboditev je podobna za ljudi in programe.
Av.
Dobro.
Prvič imam drugačna očala. –Ja, dobra so. Katera vrata?
Ta morajo biti. –Dobro.
Agent White? –Agent Smith?
Teci!
Sek, me slišiš? –Zajčica! Bal sem se, da sem te izgubil.
Naju lahko spraviš do okna? –Zajčica, agent je!
Tisto okno! Z vso močjo!
IZJEMNA INTERAKTIVNA IGRA THOMAS ANDERSON
DVOJICA
IGRIČARSKA NAGRADA 1999 IGRA LETA - MATRICA
Kaj, za …
POZOR - VDOR
Kaj, hudiča?
Je kaj narobe?
Malo sesutje.
Dobro jutro, Bobbi. 'Jutro, tipček.
Čudovit dan za živeti. Imam prav?
Težave? –Nekaj je izgubil.
Je to stari program Matrice?
Majhen poskus s Podoknom. –Za Dvojico?
Kave sem potreben. –Kava. Ja, takoj. Jaz plačam.
Nočem, da bi ti zrasel greben,
ampak ob prvem igranju trilogije sem bil pretresen.
Paradoks med svobodno voljo in usodo.
Smo le algoritmi, ki počnemo, kar naj bi,
ali lahko pobegnemo svojemu programu?
Genialno, znotraj konteksta igre, mimogrede.
Veš, da mi je prepojila življenje?
Ja, nisem izdelal 7. razreda. Tvoja igra me je skoraj uničila.
Si omenil. –A sva vseeno tu.
Povej mi, g. Anderson, svobodna volja
ali usoda?
O, ja.
Tukaj je.
Totalno za f … MILF-ica.
Pišuka. Oprosti.
Čudak sem. Stroji so me vzgajali. –Mogoče raje pojdi.
Ne, prosim. Obljubim, da se bom lepo vedel.
Seveda.
Si jo kdaj ogovoril?
Veš, kaj? Za vse, kar si naredil zame, naj tole jaz naredim zate.
Jude, ne. Nehaj.
Oprostite. –Hvala.
Živjo.
Vem, da je rahlo nepripravljeno. Sem Jude Gallagher.
Delam za podjetje Deus Machina.
Živjo, Jude. Tiffany sem. –Tiffany. Nisem pričakoval tega.
Mama je oboževala Audrey Hepburn.
To pa je moj dober prijatelj Thomas Anderson.
Je zares slaven možak
in po mnenju večine največji oblikovalec iger naše generacije.
Opravičujem se za tole. –Samo govori z njo.
Živjo, Thomas. Tiff me kličejo.
Živjo.
Sva se že srečala?
Oba prihajava sem. –Lahko dobim tvojega polžka?
A bi rad podrl mojo mamo? –Brandon!
Lahko enkrat ugriznem?
Punči, kaj se dogaja? Zamudili bomo.
Moj soprog Chad. –Me veseli.
Callie moramo peljati na trening. –Seveda. Oprosti.
Gremo, otroka.
PODOKNO 101 NEZAZNANO
Kaj?
PODOKNO 101: DATOTEKA IZBRISANA
Oprosti. Šef te kliče.
"Milijarde ljudi, ki samo živijo svoja življenja
v pozabi."
Ta replika mi je od nekdaj všeč. Ti si jo napisal, ne?
Vsakič, ko stopim sem …
Resno, O–M–B.
Tako je popolno, da mora biti umetno.
A ne?
Ja.
Seveda. –Sedi.
Cigareto?
Mislil sem, da si nehal.
Nehal sem govoriti, da je navada. Zdaj je samo pregrešni užitek.
Mogoče ti lahko olajšam tole.
Vem, da je Dvojica čez proračun.
Ne gre za Dvojico, Tom. Za nekaj večjega gre.
Za našo prihodnost, ki je glede na preteklost vprašljiva.
Kako to misliš?
Kako gre terapija? –Dobro.
Kakšne
epizode?
Ne.
Enkratno.
Tom, vem, da se nisva nikoli razumela. Kako si že opisal prvo srečanje?
Da je med nama kemija kot na zaslišanju FBI-ja.
Ampak poglej ta kraj.
Midva sva ga ustvarila.
Skupaj.
Ja. –In kaj zdaj?
Stvari so se spremenile. Tržišče je zahtevno.
Gotovo razumeš, zakaj se je naš ljubi starševski Warner Bros.
odločil za nadaljevanje trilogije. –Kaj?
Naredili ga bodo z nami ali brez. –Mislil sem, da ne morejo.
O, lahko.
In če ne bomo sodelovali, bodo prekinili pogodbo.
Resno?
Res si rekel, da je ta zgodba zate zaključena.
Toda to je značilno za zgodbe.
Nikoli se zares ne končajo.
Še vedno pripovedujemo iste zgodbe,
le da z drugimi imeni, drugimi obrazi.
In reči moram, da se veselim.
Da se po tolikih letih vrnemo tja, kjer se je vse začelo.
Nazaj k Matrici.
Govoril sem s trženjem.
Tom?
Ja.
Si v redu?
Ja.
In kaj si takrat čutil?
Kaj sem čutil?
Da znova doživljam živčni zlom
ali pa živim v računalniško ustvarjeni resničnosti,
v kateri sem ujet.
Znova.
Nič kaj prida izbira. –Ne.
Ni tako preprosto.
Morda lahko razumeš, kaj se je zgodilo. –Ja.
Thomas, si preživeli po samomoru, nadarjen z bogato domišljijo.
Ti dejstvi skupaj ustvarjata nevarno fikcijo.
Včeraj si šel na sestanek s poslovnim partnerjem, ki te je presenetil.
Zahteval je, da narediš igro, ki je nočeš.
Ta napad ti je vzel glas.
Njegova nasilnost je bila sprožilec in um se je uprl.
Naredil si mu, kar je on tebi.
Pri zdravljenju travme sva govorila o prilagojeni jezi.
Daleč od ponovitve prejšnjega zloma.
Po mojem ta epizoda kaže zdravo samozaščito.
In še pomembneje, vem, kako težko si to s kom delil.
Kar kaže, kako daleč sva prišla.
Naj obnovim recept?
Ja.
Naprej, vem, da govorim v imenu vseh, če rečem, da se veselim,
da bom delala pri igri, ki je korenito … No, spremenila igro.
V paketu pred vami je raziskava o ciljni skupini.
Notri najdete razčlenitev in ključne besede, povezane z znamko.
Na vrhu sta "izvirnost" in "svežina",
kar je dobro imeti v mislih ob začetku dela na Matrici 4.
In kdo ve, na kolikih še.
Zakaj je bila drugačna? Zjebala vas je. –Res je.
Ljudje želijo, da vstopimo v sivo cono in jim prižgemo "kaj, klinca" lučko.
Zakaj je bila Matrica drugačna? Zjebala vam je glavo.
Ljudje želijo, da vstopimo v sivo cono in jim prižgemo "kaj se dogaja" lučko.
Prve nisem oboževal kot nekateri od vas.
In, odkrito, ne prenašam ničesar,
kar zahteva načrt in marker.
Rad imam velike, glasne in butaste igre. –Kup pištol rabimo!
Matrica pomeni pokol.
Brezumna akcija ne sodi k znamki. –Prav ima.
Matrica je umski pornič. Filozofija v svetlečem PVC-ju.
Zamisli so po novem seksi.
"LAŽJE JE POKOPATI REALNOST, KOT SE ZNEBITI SANJ."
ALICA V ČUDEŽNI DEŽELI IN SKOZI OGLEDALO
Matrica je očitno o … –… politiki menjave spolov.
Kripto-fašizem. –Je prispodoba … –Kapitalističnega izkoriščanja.
Ne more biti še en vnovični zagon, obnovljena, prebavljena.
Zakaj ne? Vnovični zagoni se prodajajo.
V čisto napačni luknji smo.
Če komu omenite Matrico … –Če rečete Matrica …
Matrica … Matrica … Matrica …
… tole vidijo.
Naj z eno besedo povzamem naš cilj.
Lebdeče krogle! –To sta dve besedi.
Nove "lebdeče krogle" rabimo.
Znova moramo revolucionizirati igričarstvo.
Znova revolucionizirati igričarstvo!
Dober dan, Tiff. Kot po navadi?
Veš, kaj, Skroce? Danes bom divja.
Danes bom cortado.
Pokaži svoje čudaštvo.
Smem jaz plačati? –Živjo.
Živjo.
Spomnim se, da sem si želela družino.
Ali zato, ker naj bi si jo ženska želela?
Kako veš, da si nekaj želiš sam
ali pa si z vzgojo programiran, da si želiš?
Jaz plačujem za odgovore na vprašanja. –Pametno.
Sama bi morala na terapijo, a sem prekleto preutrujena.
Otroci te izčrpajo, veš?
Ne, nimam otrok.
Točno, vem.
Oprosti, poguglala sem te.
Kako je biti svetovno znani ustvarjalec iger? Gotovo je izjemno.
Precej časa.
Včasih je izjemno.
Večino časa …
Ne vem.
Toda ti si ustvaril Matrico. Celo jaz sem slišala za to.
Ja, nekaj otrokom smo dali zabavo.
Se ti je splačalo?
Smem nekaj vprašati o tvoji igri? –Seveda.
Si glavni lik oblikoval po sebi?
V njem je veliko mene.
Mogoč malo preveč.
Smem vprašati še nekaj? –Prosim.
V tvoji igri je ženska.
Trojica.
Kar je tudi čudno naključje, ne?
O, ja.
Všeč mi je.
Trojica mi je všeč. In obožujem njen ducati.
Še eno naključje. Obožujem motorje.
S prijateljem Kushem jih izdelujeva. –Res?
Ti imaš svojega analitika, jaz pa motorje.
Gledala sem slike tvoje igre. Trojico.
Chadu sem pokazala prizor in vprašala, kaj meni.
Ni dojel, dokler nisem rekla: "Se ti ne zdi podobna meni?"
Veš, kaj je naredil?
Smejal se je.
Tudi sama sem se smejala, kot bi bila šala.
Le kako ne bi bila, kajne?
Razjezilo me je.
Sovražila sem se zaradi smeha.
Zbrcati sem ga hotela.
Ne prehudo. Morda toliko, da mu zlomim čeljust.
Zdaj najbrž obžaluješ, da sediš tu z mano.
Že dolgo nisem naredil česa tako dobrega.
Oglasiti se moram.
Tiff tukaj. Ojoj, ne.
Takoj pridem.
Najmlajša si je porinila lego kocko v nos.
Iti moram.
Upam, da te bom še videla.
Poročajo o nujnem primeru.
Mirno pojdite k najbližjemu izhodu in takoj zapustite stavbo.
Kaj se dogaja? –Kak 14-letnik nam je nakopal specialce.
Nekoga jezi zadnja posodobitev. –Ali pa je samo kreten.
Pojdite k izhodu. Evakuiramo stavbo.
NEZNANA ŠTEVILKA
ZDRAVO, NEO. ČE ŽELIŠ ODGOVORE, POJDI K VRATOM NA KONCU HODNIKA. TAKOJ.
KDO JE TO? –VEŠ, KDO.
Gospod, sem.
Jude?
Jude!
Končno.
Nisem bil prepričan o odgovoru, a se je težko upreti.
Kaj? –Morfej Ena. Razkritje pri oknu.
Blisk, grom in drama.
Končno.
Po tolikih letih pa sam prikorakam iz stranišča.
Tragedija ali farsa? –Poznam te.
Ne srečaš vsak dan stvarnika.
To se ne more dogajati. –Pa se zagotovo.
Ne moreš biti lik, ki sem ga napisal.
Stoodstotno resničen.
Kako? –Vsa potrebna razlaga.
Ne. Ne, ne, ne.
Kako misliš "ne"? To si hotel, to si naredil. To je bila tvoja zamisel.
Preizkus je bil. Eksperiment.
Eksperiment?
Daš me v to stisnjeno Podokno,
da se mi je skoraj utrgalo, ko sem te iskal.
Poskus.
Izhod se sesuva. –Ni vzel tablete.
Kaj? Nimamo časa. –Vem. Napad ima.
Ve, kako težko je bilo vdreti v ogledalo?
Še je odprto.
Tole, tole ne more biti resnično.
Tarča najdena. Imamo ga.
To ni resnično.
V moji glavi je.
Ti, stoj! Čakaj!
To ne more biti res.
Stoj! Ne gani se!
Neo!
O, mojbog!
Neo!
G. Anderson!
Ne! Nemogoče.
Pogrešal sem te.
V moji glavi je.
Me slišiš, Thomas?
Sledi mojemu glasu.
Začuti prstne konice. Česa se dotikajo?
Zvonec.
Slišiš zvonec?
Se spomniš, kaj se je zgodilo? Kako si prišel sem?
DEJA–VU
Očitno si šel peš.
Déja Vu sem slišal zunaj in sem te zagledal pred vrati.
Bi lahko govoril o tem?
Ko sva začela sodelovati, si izgubil zmožnost ločevanja resničnosti od fikcije.
K meni si prišel, ko si skušal skočiti s stolpnice.
Rekel si, da si želel odleteti.
Od takrat sva izjemno napredovala,
ta trenutek pa se zdiš zelo razburjen. Lahko poveš, kako se je začelo?
Sporočilo mi je poslal.
Kdo? –Morfej.
Torej se je vrnil. –Ni bil dejanski on.
Temveč program, ki sem ga napisal za Podokno.
In ta Morfej iz Podokna
ti je prišel pomagat pobegniti iz virtualne resničnosti Matrice?
Sem zmešan?
Tu ne uporabljamo te besede.
Katero pa naj uporabim?
Katera beseda pojasni, kar se mi dogaja?
Smem videti sporočila?
Izbrisana so.
Kaj bi našla v tvoji pisarni, če bi sedla v avto in se odpeljala tja?
Nič.
Ker ni bilo napada.
Nikogar niso ubili.
Nihče ni poslal sporočil.
Moj um si je vse izmislil.
Bi naj to rekel?
Ali verjameš to?
Resnično se je zdelo.
Seveda.
Želel si si napisati igro, ki je ne bi mogli ločiti od resničnosti.
Da bi to dosegel, si v zgodbo prelevil dele svojega življenja.
Zaradi potlačene jeze do poslovnega partnerja si ga postavil za sovražnika.
Poročena ženska Tiffany je postala "Trojica" nesrečne romance.
Celo tvoje zavračanje moje mačke je prišlo v Matrico.
In s tem ni nič narobe.
Umetniki to počnejo.
Težava pa nastane, ko začne fantazija ogrožati nas in druge.
Ne želiva, da jo kdo skupi.
Kajne, Thomas?
Živjo, Thomas. Tiff me kličejo.
Kdo si? –Moje ime je Trojica.
Nihče ti ne more povedati, da si zaljubljen. Vendar veš, čutiš.
Od glave do pete.
Čutiš?
Ne spustim te.
Na vse moraš pozabiti, Neo.
Osvobodi svoj um.
VHODNI KLIC JUDE
Zdi se preprosto.
"Osvobodim svoj um." Sranje.
Dobro.
Osvobodim svoj um.
Poletel bom
ali pa padel.
Kdo si pa ti?
Ne spomniš se me,
toda dolgo nazaj si mi spremenil življenje,
ko si skočil z druge strehe.
Takrat sem bila navadna baterija z navideznim življenjem,
dokler nisem pogledala gor in te zagledala.
Bil si drugačen ti, ampak videla sem
pravega tebe,
sekundo
preden si skočil.
In nisi padel.
Si ti vdrla v moje Podokno? –Ja.
Jude je. Ni tvoj prijatelj, ampak program za tvoj nadzor.
Na poti sem je in agente ima s sabo.
Jude. –Ves večer te kličem. Hudo težavo imamo.
Si sam?
Seksi vprašanje, stari.
Niso podobni tipičnim agentom.
Zdaj uporabljajo bote v človeški koži, torej so povsod
in ne veš, komu lahko zaupaš.
Zakaj bi zaupal tebi?
Če odprejo tista vrata, izgubiva izhod.
Ujeli me bodo in ubili,
tebe pa bodo dali nazaj v rutino zate, kot ko si skušal nazadnje skočiti od tod.
Vem, zakaj si pustil odprto Podokno.
Nekoga si potreboval, da osvobodi Morfeja.
In zaradi njega smo prišli do tebe.
To vem tako, kot sem vedela, da te bom nekoč našla.
In da boš takrat pripravljen na tole.
Če hočeš resnico, Neo,
boš moral z mano.
Prav.
Kje sva? –Tokio.
Težje izsledijo premikajoči se prehod.
Sek je najboljši. –Prehod je čist.
Nobenih senc ne zaznavam.
Ne spomnim se tega.
Tudi do govorilnic ti ni treba več teči.
Vrata na desni.
Prizor in prizorišče, ne? –O, ne.
Vse je v prizoru in prizorišču.
Po spodletelem prvem stiku smo mislili, da bi ti deli iz preteklosti
olajšali prehod v sedanjost.
Nič ne olajša tesnobe bolje od malo nostalgije.
To je posnetek iz tvoje igre.
Čas je vedno naš sovražnik
in tako naprej.
Nikomur ne moremo povedati, kaj je Matrica, bla bla bla.
To moraš videti sam.
Zdaj pa poleti.
Čakaj.
Če je to resnično in se mi ni zmešalo, ali se je potem
to res zgodilo?
Toda če se je,
potem smo umrli.
Očitno ne.
Zakaj so te stroji ohranili pri življenju in si te tako trudili skriti,
ti ne znamo odgovoriti. –Skrili?
V podjetju sem pisal igro z imenom Matrica.
Ne bi rekel, da so skušali kaj skriti.
Leta sem sledila temu podjetju. Preiskali smo vse Thomase Andersone.
Nismo pa razumeli, da lahko spremenijo tvoj DSI.
Kapsule ustvarijo tvojo digitalno podobo prek sistema z imenom Vtis.
Tako izgledaš sam sebi.
Nekako so spremenili tvojo DSI zanko.
Tako te vidijo vsi drugi.
20 let?
Zakaj je trajalo 20 let, da me najdete?
Trajalo je veliko dlje.
S Trojico sta v mesto strojev odletela pred več kot 60 leti.
Kaj? –Ogromno ne vemo.
Recimo, zakaj si se komaj kaj postaral in kolikokrat so ti spremenili DSI.
Sodeč po tem, kar vemo, te ni nihče našel, ker tega nisi želel.
Ni res. –Morda ni.
Morda govorice, da si izginil, ker si ves čas sodeloval s stroji, nimajo osnove.
Morfej, nehaj.
Pravim le, da je to trenutek,
da nam pokažeš, kaj je resnično.
Če hočeš ven,
boš vzel to tableto.
Če pa si tam, kamor sodiš,
se lahko vrneš k temu.
Vsak dan.
Večno znova in znova.
Pizda.
Naj bo zanka kratka.
Kibebe rabi oznako. –Signal imam. Šibek je.
Vsekakor zunaj mreže.
Kapitanka, cel kup čudnih odčitkov imam.
Kaj? –Nekaj umeščenega.
Thomas?
O, bog.
O, ne.
Družbo imamo. –Kako so nas našli?
Thomas, tole ni resnično.
Sredi hudega psihotičnega zloma si.
Lexy? –Še malo.
Thomas?
Thomas, prosim te. To ni igra.
Potipaj mojo roko. To je resnično.
Ostani z mano.
Ne, ne.
Ostani z mano.
Neo!
Morfej!
Gremo, gremo!
Aktivirali so bote. –Roj je.
Pridi!
Na stranišču imam prehod. Pohitite! –Ja.
Daj!
Sek, kje?
Tisto ogledalo. –Kaj? Ne bova šla skozi.
Morata, ker nimam drugega izhoda z vlaka.
Vem, vem.
Razmisli o perspektivi. Bliže si, večje je.
Dobro, pridi.
Noter zlezi.
Trojica.
Ne!
Dobrodošel nazaj v resnični svet.
Trojica. –Zdravnica, kaj je?
Življenjski sistemi so skrbno vzdrževani, ampak ne kaže dobro.
Izgubljamo ga. –Mrzli reset lahko povzroči šok.
Daj.
Spomnim se tega.
Konstruktor.
Med vsem
in ničimer.
Dobrodošel v Bajti.
Počivam v ladijskem omrežju
ter se učim o tebi.
In sebi.
Previdno, zmešalo ti bo glavo.
So spomini, spremenjeni v fikcijo, kaj manj resnični?
Je resničnost, ki temelji na spominu, zgolj fikcija?
Kar se moje vloge pri tem tiče, ugibam,
da si me napisal kot algoritmični odsev dveh sil,
ki sta ti pomagal postati ti.
Morfeja in agenta Smitha.
Kombinirati paket nasprotnega programiranja,
ki je bilo milo rečeno več kot le malo ubrisano.
A je delovalo, ker sva tukaj.
Zdaj pa slabe novice.
Tvoji možgani so odvisni od sranja, s katerim te je Matrica leta hranila.
Hudo odvisni.
Imaš hude krize.
Zdravniški boti ti dajejo bedne možnosti za preživetje.
A te ne poznajo kot jaz.
Točno vem, kaj potrebuješ.
Saj se hecaš.
Ni šala.
To je morda prvi dan preostanka tvojega življenja.
A če ga hočeš,
se moraš boriti zanj.
Ne, opravil sem z borbo.
Si res?
Kaj, hudiča, počne?
O, ja. Dobro so te naučili.
Prepričali so te, da si zaslužiš zgolj njihov svet.
A del tebe je vedel, da je to laž.
Del tebe se je spomnil, kaj je resnično.
Ne poznaš me. –Da ne?
Poznam te, ker vem, kaj ti še edino nekaj pomeni.
Vem, da si zato tukaj, zato se boriš
in zato se ne boš nikoli predal.
Daj, Neo!
To je to.
Tvoja zadnja priložnost.
Bori se za svoje življenje, če še želiš videti Trojico.
Daj, Neo! Bori se zanjo!
Ti hudič. –Bori se zanjo!
Smem …
Kako ti gre?
Če je ta vtič dejansko pravi,
so mi vzeli življenje
in ga spremenili v video igro.
Kako mi gre?
Ne vem.
Ne vem niti, kako bi vedel.
To je to, ne?
Če ne vemo, kaj je resnično,
se ne moremo upirati.
Vzeli so tvojo zgodbo,
tisto, kar je ogromno pomenilo ljudem, kot sem jaz,
in spremenili v nekaj banalnega.
Matrica to naredi.
Vsako idejo izrabijo kot orožje.
Vsake sanje.
Vse, kar je pomembno za nas.
Kam bi lahko bolje zakopal resnico kot v nekaj običajnega, kot je video igra?
Govoriš kot Orakelj.
Veliko sem slišala o njej.
Odšla je, preden so me osvobodili.
Odšla? –Ko so naložili to novo različico Matrice,
so opravili čiščenje.
Obljubili so nam mir, dali pa čiščenje.
Ne.
Saj je bil mir.
Ti si ga omogočil in spremenil je vse.
Ne zdi se, da bi spremenil kar koli.
Matrica je enaka ali slabša.
Jaz pa sem tam, kjer sem začel.
Zdi se, kot da je vse, kar sem storil,
vse, kar smo naredili,
bilo zaman.
Nič ni bilo zaman.
Pokazala ti bom.
MNEMOZINA
To je moja posadka.
Naš operater Sek.
Sekvoja, a me kličejo Sek.
Me veseli.
Oče je oboževal sekvoje.
Ko je pobegnil iz Matrice in ugotovil, da jih ni več, je skoraj umrl.
Na srečo je spoznal mamo
in zdaj sem tu.
To so Lexy, Berg in Ellster. –Zdravo.
Poznal si mojega deda, kapitana Rolanda.
Roland je bil tvoj ded?
Vedno se je smejal, češ da ni verjel vate.
Na samem pa je rekel, da si drugič osvobodil njegov um.
Nisem obseden, ampak zame je to izjemen trenutek.
Berg je naš domači Neolog. –Kaj?
Precej nas je takšnih, ki smo malo obsedeni s tvojim življenjem.
Brez njega ne bi prepoznala tvojega Podokna.
Ko boš za, bi imel milijon vprašanj zate.
Tudi jaz, začenši z njimi.
V redu je.
Spoznaj ga. To je Kibebe.
Tisto je Oktaklej. In Lumin8.
So stroji zdaj na naši strani?
Sintienti so. To besedo imajo raje od "strojev".
Tvoj stik z mestom sintientov je imel velik vpliv na njihov svet.
To sem mislila. Spremenil si, kar nihče ni verjel, da je možno.
Pomen "naše strani".
Kibebe in Oktaklej sta tvegala življenje, da smo te spravili ven.
Hvala.
Toda zakaj? –Ne želijo vsi nadzora.
Kot si tudi svobode ne želijo vsi.
Kaj je to? –Eksomorfni kodeks delcev. Nova zadeva.
Programom omogoča dostop do našega sveta. Z omejitvami.
Omejitve so področje omejenih.
Morfej. Hvala.
V čast mi je bilo.
Kako to deluje? –Paramagnetna oscilacija.
Če želiš, ti lahko snamem navodila.
Seveda. –Včasih je bilo snemanje zabavno.
Zdaj pa imamo samo navodila in diagnostiko.
Jih lahko kaj vprašam?
Ko ste me izklopili, je bila še ena kapsula.
Ja, analizirali smo podatke.
Lahko bi bila Trojica.
Ona je.
Vedela sem, da bova govorila o tem.
Glej, tvoje splakovanje ni bilo klasično.
Bil si v čudnem stolpu, od koder je Kibebe zdaj izgnan.
Edino možnost smo porabili zate.
Tudi če bi bila Trojica in bi želela ven, se nam ne sanja, kako.
Ne še.
Nihče ni verjel, da bomo našli njega,
pa smo ga.
Dobro.
Ne vemo še, kako bi jo spravili ven.
Kapitanka, približujemo se varnostnemu pregledu.
Tu smo. –Zion?
Sedi.
To je Hanno, najboljši pilot v floti.
Kar nekaj sintientov si pred mano zasluži ta naziv.
Mnemozina, lahko pristanete. Dobrodošli doma.
Hvala, kontrola.
Zaleteli se bomo.
Generalka je dojela, da ne bomo premagali sentinelov,
zato smo se naučili bolje skrivati.
Dobrodošel v Jo.
Jo.
Pravo izgleda.
Bio-nebo.
Deluje kot umetne luči.
Daleč bolj zapleteno je.
Iz skorje črpa vodo, navlažuje zrak.
Uravnoteža ECO in naše SRI cikle.
In še lepo ga je gledati.
Za razliko od tega.
Generalka nam je poslala sprejem.
Prekleto.
Res si ti.
Nioba?
Nekaj več gub in nekaj manj zob,
a dovolj modra, da vem, da ne vem ničesar.
Zagotovo nisem pričakovala tega.
Tudi jaz ne. –Rekla sem, da je živ.
Kapitanka, s posadko ste prizemljeni. –Če smem pojasniti …
Protokole imamo za zaščito vseh.
Žal mi je. Videla sem priložnost. Bala sem se, da bi ga izgubili.
Generalka, ljudje že dolgo čakajo.
Našli smo Tistega.
Ne verjamem v Tistega.
Nikoli nisem. –Ne?
Tudi jaz ne.
Vendar pa si mi nekoč zaupala svojo ladjo
v nasprotju z ukazi Sveta.
Svet je bil takrat drugačen.
Mi smo bili drugačni.
Javite se v doku.
Očistite Mnemozino.
Prenesite dostopne kode.
Opravila si, kapitanka.
Pogovoriti se morava.
Ko se je začelo govoriti,
da bi lahko bil ti,
nisem vedela, kako bi se počutila v tem trenutku.
Lepo te je videti.
Tudi tebe.
Veliko boljše od Dozerjevega razredčila.
Res je. Veliko se je spremenilo.
Razen morda tebe.
Se spomniš tega?
Zlahka pozabiš, koliko hrupa ti Matrica pumpa v glavo.
Dokler te ne izklopijo.
Res.
Nekaj drugega povzroča enake vrste hrup.
In ki si prisvoji vse, enako kot Matrica.
Vojna.
Stala sam na barikadah templja.
Zrla sem v vojsko stražarjev,
čakala, da nas vse pobijejo.
Toda nato so odšli.
Rekli so, da si nas rešil. Nisem verjela.
Vsako noč sem sanjala sirene za napad.
Nato pa …
Nato sem se zbudila v to
tišino.
Zdaj me je sram.
Moj pesimizem, koliko sem potrebovala, da sem verjela,
da je svet brez vojne mogoč.
Ti si mi to podaril.
Vsem si nam dal to darilo.
In to darilo še vedno rodi sadove.
Pomagaj mi vstati.
Sprehodiva se.
Čudovito.
To je Freya, vodja botanike.
In to je Quillion, naš glavni digitologist.
Našega gosta najbrž ni treba predstaviti.
Nič ne potuje hitreje od svetlobe, razen govoric.
Dobrodošel v Vrtu, Neo.
Jagoda? –S kodo smo spremenili v DNK zaporedje.
In rastejo tu?
Ni preprosto prirediti genoma na fotosintezo bio-neba.
Vendar nam uspeva.
Daj, poskusi.
Zelo se veselimo borovnic.
Se spomniš sranja, ki smo ga včasih jedli?
Tisto brozgo z okusom po rji.
Zion ne bi mogel narediti česa takšnega. –Zakaj?
Ker smo potrebovali sintiente
in DI, kot je on.
Zion je obtičal v preteklosti, v vojni.
Obtičal je v svoji Matrici.
Verjeli so, da moramo biti oni ali mi.
To mesto smo zgradili mi
in oni.
Kaj se je zgodilo Zionu? –Čakala sem na to vprašanje.
Težave so se začele v mestu strojev.
Elektrarne niso mogle proizvesti dovolj energije.
Nič ne spodbudi nasilja bolj od pomanjkanja.
Prvič sem videla stroje v vojni drug z drugim.
Orakelj nam je sporočila o novi vzhajajoči moči.
Takrat se nam je oglasila zadnjič.
Morfej.
Po obleganju je bil soglasno izvoljen.
Visoki vodja zbora.
Kako mu je bilo to všeč.
Govorice o novi moči so se širile,
on pa se ni zmenil zanje.
Prepričan je bil, da tvoji dosežki ne morejo biti izbrisani.
Ti ljudje so ves čas verjeli v čudeže,
vate.
Žal mi je.
Kako bi lahko vedel, da se bo to zgodilo?
Takrat nismo razumeli vsega. Nič bolj kot zdaj.
Nisem prišel povzročat težav, Nioba.
Vendar potrebujem tvojo pomoč.
Trojica je živa.
In potem je tu še eno vprašanje.
Zakaj so te ohranili živega? –Ne znam odgovoriti.
A če je možnost, da jo osvobodim, moram poskusiti.
Čeprav bi s tem ogrozil vse v mestu?
Žal mi je, Neo.
Ne dovolim, da Jo dočaka takšna usoda kot Zion.
Upam, da boš odpustil starki, če te prosi, da pojdi s Sheperdom,
dokler ne bomo razumeli, kaj se dogaja.
Me boš zaprla, ko sem se ravno osvobodil?
Vem, da se ne zdi pošteno,
a tudi staranje se ne.
Pa se ne pritožujem.
Oprosti. Nisem še srečal legende.
Neo.
Sheperd.
Noro. Resničen si.
"Resničen".
Spet ta beseda.
Ljudje veliko govorijo o starih časih. O tebi, o viralnem agentu.
O obleganju Ziona.
Takrat je bilo vse preprosteje.
Ljudje so si želeli svobodo.
Zdaj je drugače.
Včasih se zdi, da so se ljudje vdali.
Kot da je Matrica zmagala.
Tukaj si.
Nekaj te moram prositi.
Je res, da si lahko letel?
Kul.
Morfej.
Generalka te je vtaknila v Motovilkin stolp.
Ima pa lep razgled. –Kaj se je zgodilo z Zajčico in drugimi?
Z zobno ščetko naj bi sterilizirali Mnemozine.
"Naj bi"? –Lahko bi rekel, da čakajo,
da se odločiš, ali boš ostal pohlevno v zaporu
ali pa se boš pobral od tod in poiskal Trojico.
Ampak te možnosti ni.
Generalka, kaj naj naredimo?
Zajčica razmišlja enako neodvisno kot ob svoji osvoboditvi.
To ni neodvisno razmišljanje, temveč upor.
Daj, Be.
Vem, da ti ga ni bilo fino zapreti.
Kot vem, da del tebe čuti olajšanje, da je odšel.
Garali smo, da bi bil Jo varen.
Tega se bojim.
To je ona. –Na mostu.
Imam jo.
Bolno, kako deluje Vtis.
Vidiš prebliske prave nje,
ampak bere se …
Po kodi sodeč, je čisto za modro tableto.
Neprijetno vprašanje, Neo, a ga moram postaviti.
In če je zadovoljna, kjer je?
Kakšna je bila moja koda?
Povsem enaka kot njena.
Odpelji nas na oddajno globino.
Hvala, da mi pomagaš.
Večina nas je tu zaradi tebe.
In iz generalkinega pesjaka bomo prišli le, če najdeš svoj žmoht.
In če ne morem biti, kar sem bil nekoč?
Potem smo vsi v riti.
Dve minuti.
Dve minuti do oddajanja.
Noter sem te spravil skozi hotelsko sobo.
Varno bi moralo biti.
Prehod je odprt. Najbliže te lahko spravim v skladišče od njeni delavnici.
Celo območje je polno botov.
Pojdimo.
Kaj meniš o njem?
Najprej me je skrbelo, ker je toliko starejši.
Brada, lasje.
Meni je čisto všeč. –Bedak.
O Tistem govorim.
Veš, da so vsi z njegove ladje umrli.
Ja, zagotovo bomo umrli zaradi njega.
Predvidljiv kot vedno.
Smith.
Smith? Tisti Smith?
Tole je noro. Ogromno teorij je o njiju,
zdaj pa stojita tukaj.
Tale koda je čudna!
Kot da je agent, ampak ni.
Prošnja razumu.
Kako si nas našel?
Nikoli nisi cenil najinega odnosa.
Ne kot analitik.
Kdo? –Moj zdravnik.
Najino vez je spremenil v verigo. Ko vidiš, je očitno.
Ampak ta posodobitev spremenjenega programa me je navdušila.
Še zdaj ne vem, kako je to dosegel.
Ti kot plešasti čudak.
Za crknit smešno.
Jaz pa
še popolnejši.
Morda je pretiraval s prodornimi modrimi očmi. Kaj meniš?
Kaj bi rad, Smith?
Sanje imam, Tom. Velike sanje.
V glavnem izredno nasilne maščevalne fantazije,
da pa bi uresničil svoje, moram tebi preprečiti doseči tvoje.
Očiten konflikt.
Neizogibno?
Ni treba, da je.
Samo ne sili v Matrico in prepusti zdravnika meni.
Lahko ga imaš. Po Trojico sem prišel.
V tem je težava, Tom.
Tako kot jaz je vedel, da boš prišel.
Verjemi mi,
nisi pripravljen nanj.
Kapitanka, prehode z nižjih frekvenc vidim.
Ne bo mi več nataknil povodca.
Našel sem tvoje stare znance.
Zajčica!
Izgnanci. –Mislil sem, da so jih izbrisali.
Ti?
Ti si!
Po tolikih letih. Ne morem verjeti.
Ojoj.
Življenje si mi ukradel!
Merv je hotel reči, da je v podobni situaciji kot jaz.
Da bi dobili nazaj svoje življenje, se mora tvoje končati.
Dajte ga!
Uničil si
vse za mojo svileno rit!
Imeli smo milino.
Slog!
Pogovore!
Ne pa te …
Umetnost, filmi, knjige so bili boljši!
Izvirnost je nekaj štela!
Dal si nam Face–Zuck-pizdo
in Kavč-flix-podnebno–Wiki sranje!
Še vedno obvladam kung fu.
Neo!
Kot v starih časih.
Neo.
Razmišljal sem o naju, Tom.
O dvojištvu, ki oblikuje naravo vsega.
Enice in dvojice.
Svetloba in tema.
Izbira in neizbira.
Anderson in Smith.
Nekaj si izgubil, Tom.
Nisi tak kot nekoč.
Res je.
Lepa. –Hvala.
Daj, Neo.
Kapitanka, si v redu?
Ja. Kje je Neo?
Smith ga bo ubil. –Kje?
Slabo vest imam za tole, Tom.
Konec koncev si me ti osvobodil.
Znova.
Zato še najbolj razumeš, zakaj ne morem nazaj.
Moral bi me ubogati.
Zdaj je ne boš več videl.
Kaj je bilo to? –Neo.
Žmoht prihaja.
Si v redu? –Ja.
Sprožilo bo odziv. –Več izhodov čaka.
Ni še konec!
Naše nadaljevanje izpeljane franšize!
Iti moramo. –Jaz ne morem.
Govoriti moram z njo.
Neo, izgnanci so bili starejši od tebe, pa smo jih komaj obvladali.
Bi res rad to naredil zdaj?
Mislim,
zanič izgledaš.
Ojoj! Kaj je? Kaj se je zgodilo?
Nesreča. –Kush, pokliči zdravnika.
V redu je.
Nimam veliko časa.
Nisem vedela, ali te bom še videla.
Po najinem pogovoru sem dojel,
da moje življenje ni bilo življenje.
Mislim, da sem nekoč nehal iskati tisto resnično.
Čakaj.
Nekaj se je zgodilo.
Iskala sem te v kavarni.
Spraševala sem se, če sem si te izmislila.
In potem sem sinoči sanjala.
V sanjah te je obkolila policija
in naju začela loviti.
Naju? –Na motorju si bil z mano.
Kako se je končalo?
Ne dobro.
Sanjal sem nekaj, kar niso bile samo sanje.
Sanje, ki so se uresničile?
Končno se lahko pogovarjava kot odrasla.
Ne maram laganja. Izčrpa me.
S Tiff sva te čakala
celo večnost.
Déja vu,ne?
Ne gre. Ne moreš premagati časa.
Prevrtavanje se dogaja hitreje, kot pomežikneš.
Ti si mi dal zamisel.
Naj z eno besedo povzamem naš cilj.
"Lebdeče krogle".
Vem, ironično te je obvladovati z močjo, ki te je definirala.
Zelo sem pazil nate, pa si kljub temu našel izhod.
Prebrisani opičjak, da si uporabil Podokno.
Mogoče sem optimist, a morda je tako najbolje.
Koža tokrat ne izgleda slabo.
Vem, da boš težko slišal tole po vsem, kar si prestal.
Bolečina in trpljenje, da bi spoznal, da se svet ne konča s tabo.
Presenečenje.
Tam sem bil, ko si umrl.
Rekel sem si: "To je anomalija nad anomalijami."
Kako izjemna priložnost.
Najprej sem moral glavne prepričati, da vaju smem obnoviti.
Zakaj njo? Takoj povem. Ne skrbi, ne sliši me.
Vajina obuditev je bila noro draga.
Kot bi obnavljal hišo.
Trajalo je dvakrat dlje in dvakrat več je stalo.
Mislil sem, da boš vesel, da si znova živ.
Kako sem se motil.
Si vedel, da sta upanje in obup programsko skoraj enaka?
Leta smo delali, da bi aktivirali tvoj izvorni program.
Skoraj bi obupal, ko sem dojel.
Trojica. –Ni šlo samo zate.
Ločena nimata posebne vrednosti.
Kot kisline in baze sta nevarna, ko se pomešata.
Pri vsakem šivu, kjer sta se povezala …
Recimo, da se zgodijo slabe stvari.
Neo!
A dokler sem vaju lahko imel skupaj, ampak ne preskupaj,
sem odkril nekaj izjemnega.
Moj predhodnik je oboževal natančnost.
Njegova Matrica je bila polna zoprnih dejstev in enačb.
Sovražil je človeški um.
Zato ni dojel, da te brigajo dejstva.
Samo za fikcijo gre.
Edini svet, ki šteje, je ta tukaj.
In kakšne norosti verjamete ljudje!
Zakaj? Zakaj imate svojo fikcijo za resnično?
Zaradi čustev.
Dovoli.
Kush je eden mojih pomočnikov. Povsod so.
Zoprno je klonirati agente zaradi baterije.
Učinkoviteje je prežeti populacijo.
In roji so noro zabavni.
Lepa.
Se kdaj sprašuješ, zakaj imaš nočne more?
Zakaj te mučijo lastni možgani?
Dejansko pa povečujemo tvoje delovanje.
Že takole deluje.
O, ne! Lahko ustaviš kroglo?
Če bi se le lahko hitreje gibal.
Tole ti povem o čustvih. Lažje jih je obvladovati kot dejstva.
V moji Matrici se je izkazalo,
slabše ravnamo z vami, bolj vas manipuliramo,
več energije oddajate. Noro je.
Odkar sem prevzel, vsako leto podiram rekorde produktivnosti.
In najboljše je, da ni nič upiranja.
Ljudje ostajajo v kapsulah srečnejši od prašičev v blatu.
In ključ vsega? Ti. In ona.
Tiho hrepenita po tem, česar nimata, in se bojita izgubiti, kar imata.
Za 99,9 % vaše vrste je to definicija realnosti.
Hrepenenje in strah, punči.
Le ljudem daj, kar želijo.
Je edini dom, ki ga imaš, Thomas.
Pridi domov, preden se zgodi kaj groznega.
Zajčica! –Slišim ga.
Trojica! –Ne bi me smel tako klicati.
Oprosti.
Proč moram, a se bom vrnil.
Neo, proč moramo!
Stražarji? –Huje.
Generalka je ukazala, naj pazim na ladjo.
In si nam sledil?
Preveri radar dolgega dometa.
Lignji prečesavajo okolico.
Prav ima.
Ostanite tu in umrite ali pa se vrnite pred vojaško sodišče.
In to je zate izbira?
Sheperd bi vas moral pustiti lignjem.
Prestara sem za dolgočasna sojenja.
Nioba, ne krivi Zajčice. –Jezik za zobe.
Naslavljaj me z generalka.
In ne meči mi pod nos, kako sem ravnala kot kapitanka,
kar je uporabila s svojo posebej kratkovidno neumnostjo.
Kratkovidno?
Več ti pomeni gojenje sadja od osvobajanja umov.
Ne bova spet razpravljali o tem.
Ni razprava, ampak dejstvo. Dvignila si roke od ljudi.
Povem ti, da bom dvignila roke od tebe!
Sheperd, spravi mi jo izpred oči.
Generalka.
Razoroži! Kujaku je prijatelj.
Pozdravljen, prijatelj.
Dobro.
Njega?
Generalka, hvala, da si se dobila z mano.
Vedela sem, da če bo kdo povedal kaj pametnega o tem klobčiču,
boš to ti.
Pozdravljen, Neo. –Poznam te.
Skušala sem paziti nase.
Zakaj? Dolgo nazaj sva se spoznala.
Dobro jutro.
Sati. –Oče je vedel, da se bova še srečala,
čeprav bi si želel srečnejših okoliščin.
Celo življenje je obžaloval svojo nehoteno vlogo in kar te je doletelo.
Ne razumem.
Oče je bil glavni inženir v Anomaleumu. –Kje?
Oče je oblikoval oživitveni kapsuli, kjer sta bila ujeta Neo in Trojica.
Žal mi je. Si vedela, kaj se mu je zgodilo?
Si vedela, da sta oba s Trojico živa in mi nisi povedala?
Včasih sem dvomila o svoji odločitvi, Nioba.
Toda Jo te je potreboval.
Moralo se je zgraditi mesto za tvoje in za moje.
Če bi ti vse povedala, bi bila pred izjemno težko odločitvijo.
Moji prijatelji
dovolijo, da se odločam sama.
Če je bila napaka,
se globoko opravičujem.
Zakaj si prišla? –Neov beg je zamajal Matrico.
Anomaleum vleče tok zdaj samo iz Trojice.
Sprožilo se je varovalo, ki bo Matrico znova zagnal v prejšnji različici.
Toda analitik je preprečil vnovični zagon.
Oblasti je prepričal, da se boš kmalu vrnil prostovoljno.
Zakaj bi to trdil?
Ker bo ubil Trojico, če se ne vrnem.
Soočen z vrnitvijo v kapsulo ali podoživljanjem Trojičine smrti.
Kaj bi izbral, Neo?
Vrnil se bom.
Analitik te dobro pozna, a je zaradi tega postal nepreviden.
Po tvojem begu bi moral sprejeti izgubo in odstraniti Trojico.
A to bi preprečilo izjemno priložnost, ki je zdaj pred nami.
Pred nekaj urami
me ne bi nihče mogel prepričati,
da bom stala tukaj in skušala pojasniti tako noro nalogo, kot je ta.
Kaj počneš? –Prostovoljka sem. –O, ne.
Si edina kapitanka, ki ji ukazujem, da gre.
Ni ti treba ukazovati, ker sem prostovoljka.
Še dva potrebujem.
Se vam je zmešalo?
Sploh ne veste, kaj je. –Generalka, poznamo te.
Če rečeš, da je pomembno, ne bo nihče ostal doma.
Hvala.
Pogumen boj in vso srečo.
Trojica je v Anomaleumu, ki je v oddajnem stolpu.
Prehod, kjer je bil rešen Neo, je zdaj zapečaten
in legija stražarjev straži stolp.
Zato morate biti nujno neopazni.
Če ne bomo sprožili alarma, bo prvi del naloge najlažji.
Misliš prečkanje polja zarodkov, tihotapljenje skozi elektrarno,
plezanje na dvokilometrski stolp, ki ga straži tisoče stražarjev?
To je lažji del? –Tako je.
Ker moramo samo prepričati nekoga, ki to počne vsak dan,
da vzame enega s sabo.
50 metrov pod Anomaleumu je sloj plodovničnih filtrov.
Ob tem robu je skrit majhen šestkotni zračnik.
Ta črpa zrak v atomski modifikator,
ki polni s kisikom bio-gel v Neovi kapsuli.
Razumem. Eksomorf poveže Neov stari popek.
Kaj bi lahko šlo narobe?
Morfej bo notri uporabil sistemskega operaterja,
da odpre izpraznjevalni trak in onesposobi drobilnik.
Da bi odklopili Trojičino telo, ko je um še priklopljen v Matrico,
potrebujem še druge človeške možgane, da vzpostavim obhod.
Ker mora biti Neo pri analitiku,
so edini dokaj podobni možgani na razpolago tvoji.
Seveda.
Hvala, Kibebe.
Mora Trojica vseeno vzeti rdečo tableto?
Ker bova s Kujakum prenesla njeno zavest na ladjo, ni nujno.
Pomembno pa je, da je odločitev njena.
Izklop zmedenega ali negotovega uma jo bo verjetno ubil.
A tudi če bi si to želela,
ne bo analitik ukazal stražarjem, da te ustavijo?
Bo.
A če bo moj načrt uspel, bo vseeno. –Zakaj?
Ker ne bomo več tam.
Za takšen trud okoli načrta mora biti razlog.
Ko je oče dojel, kako bodo uporabili Anomaleum,
je skrivaj prenesel načrte meni.
Analitik je odkril njegovo izdajo in izbrisal moja starša.
Tudi mene bi umoril, če ne bi bilo Kujakuja.
Vsak dan žalujem za njima.
Zelo dolgo že molim za ta dan.
Dvigujemo se za oddajanje.
Vedi, da sem tukaj zaradi nje.
Vedno sem si želela biti tako neustrašna kot Trojica.
A sem videla, kako se je odzvala v delavnici in …
Sprašuješ se, če se motim.
Kaj, če smo prepozni?
Kaj, če ni več Trojica?
Nikoli nisem verjel, da sem Tisti.
Ona pa je.
Verjela je vame.
Zdaj sem jaz na vrsti, da verjamem vanjo.
Tukaj postane tvegano.
Si že kdaj speljala takšno operacijo? –Ne še.
Pa dajmo.
Dobrodošel doma.
Rad bi samo govoril z njo.
Misliš na Tiff?
Vrni se in lahko boš govoril z njo po mili volji.
Čedni Chad morda ne bo navdušen.
Če mi bo rekla, da si želi tega,
si zmagal. –Kaj res?
Če pa želi mene,
potem naju boš izpustil.
In zakaj bi naredil takšno neumnost?
Sem na ladji z ljudmi, ki me bodo izklopili,
preden bi dovolili, da me vzameš nazaj.
Če hočeš to Matrico,
je to tvoja edina priložnost.
Kako vem, da te ne bodo vseeno izklopili?
Kot vem jaz, da nama boš dovolil oditi.
Prav.
Rad imam teste.
Naj se Tiff odloči.
To je to.
Obvod je pripravljen.
Kaj pa zdaj? –Čakamo.
Se ne zdi noro priti tako daleč in jo pustiti tu?
Upoštevati moramo njeno odločitev.
Če bo rekla ne,
kaj bo z Neom?
Zdaj najpomembnejša odločitev v Neovem življenju
ni njegova.
To sem videla v sanjah.
Če bi bil Orakelj, bi morda znal pojasniti.
Orakelj. Iz tvoje igre?
Ni igra.
O, bog.
Ko si odšel, sem šla domov
in jo igrala.
Razmišljala sem,
zakaj se zgodba zdi kot spomin?
Del mene čuti,
da sem vse življenje čakala nate.
In ta del sprašuje, kod, hudiča, si se tako obiral?
Nimam preprostega odgovora.
Morda me je bilo strah tega.
Strah, kaj se lahko zgodi.
Strah, da bi prizadel edino osebo, ki jo ljubim.
Želim si, da bi bila ta, kot misliš.
Toda poglej me.
Ne morem biti ona.
Mama! –Mama! Pridi.
Mama! –Za Callie gre. –Je to resnično?
Z nami moraš. –Pridi, mudi se.
Tiff, hej.
Ne vem, kaj se dogaja, a sreča, da smo te našli.
Avto jo je povozil! –Vem, noro je.
Tebe je lovila. –Mavec ji dajejo na roko. Pojdimo.
Zdravnik pravi, da bo dobro. –Z nami moraš v bolnišnico.
Prepozno je. –Razumem.
Tiff, pojdimo. –Pridi.
Kaj se dogaja?
Neo se je motil.
Tiffany.
Tiffany, z nami moraš.
Tiffany!
Nekaj me že tako klicati, jebenti.
Sovražim to ime.
Moje ime je Trojica in raje daj roke z mene.
Neo!
Trojica!
Sranje.
Spravi jo ven. Spravi jo ven!
Kakšna katastrofa.
Ta napaka je moja. Ne bi smel pritiskati.
Ženske je bilo včasih lažje obvladovati.
Veš, da ni možnosti, da bi vaju izpustil.
Nemogoče.
Torej je spet déja vu.
Umre in ti si kriv za to.
Laži, laži in še več laži.
Smith?
Kje smo, če niti programu ne gre zaupati? –Kako …
S Tomom imava več skupnega, kot misliš.
Ko se je rešil,
sem lahko bil, kar sem.
To! –Trojica?
Si pripravljena? –Ja.
O, ne.
Uničite jo. Uničite jo!
Ne.
Ustavi jih.
Misliš, da je konec?
Popolna zapora. Pošljite roj.
Tu se najino nepričakovano zavezništvo konča.
Veš, kakšna je razlika med nama, Tom?
Kdor koli bi lahko bil ti.
Jaz pa sem bil od nekdaj vsakdo.
Kaj se je zgodilo?
Kaj?
O, ne! Gremo! Gremo!
Poberite se od tam!
Kako hudo? –Kar je možno.
Ja, hudo je.
Najbrž ne znaš več leteti?
Ja, to ne bo šlo.
Neo! Gor.
Calliope! Vzemi ranjene!
Vsi drugi, z njimi ostanemo!
Kako je z njo? –Življenjski znaki so dobri.
Njen signal je močan, kapitanka.
Odlično, kapitanka.
Samo čudež potrebujemo.
Sovražim bote.
Spravi nas od tod! –Poskušam!
Zapora sledi. Roj je povsod.
Nisem še videl česa takšnega.
Sek, kaj je to?
Kaj je narobe?
Kaj …
Bote spreminja v bombe.
Sranje! –Lexy?
Sheperd je v težavah.
Poveži me.
Noter te bom spravil, ven pa ne vem.
Ne!
Kaj počnejo?
Usmerjajo jih v zasedo.
Kapitanka, pohiti.
Lex, drži se.
Lexy!
Tam sta!
Lex. –Zajčica.
To, hudiča!
Sek, kje je Neo?
Hudo je. Ujeta sta.
Na streho gresta.
Fibrilacija vozlišča je kritična. Umrla bo, če je ne rešimo.
Kako je lepo.
Spomnim se tega.
Spomnim se naju.
Moje sanje so se končale tu.
Ne moreva nazaj.
Ne bova šla.
Lahko skočita?
Tega ne počnem jaz. Počneš ti?
Adijo.
Kako dramatično.
"Tiffany"?
Osebna šala je bila.
Malo zabave, nič drugega.
Zabava?
Takšna?
Dobro. Av.
Zakaj si tako dolgo čepela ob nogi kot pridna mrha, če ti ime ni bilo všeč?
Ja, vsekakor je prosil za to.
Je ne moreš obvladati?
To je bilo za izrabljanje otrok.
Nekaj vprašanj imava. –Skušal si aktivirati varovalo.
Glavni so ga hoteli.
Seveda sem vedel, da brez tvojega izvornega programa to ni bilo mogoče.
Zakaj te niso glavni izbrisali?
Ker poznam sistem.
Ker poznam človeška bitja.
In ker poznam tebe.
Trenutno se počutiš dobro. Upravičeno, zmagala sta. Bravo.
Kaj pa zdaj?
Sta se prišla pogodit?
Mislita, da imate vse karte,
ker lahko v tem svetu počneta, kar vaju je volja.
Rekel bi, da si dajta duška.
Obnovita jo. Dajta si duška.
Obarvajta nebo z mavrico.
Vedita pa tole. Ovce ne gredo nikamor.
Moj svet jim je všeč. Nočejo te sentimentalnosti.
Nočejo svobode ali moči.
Nadzorovani želijo biti.
Hrepenijo po udobju gotovosti.
In to pomeni vaju spet nazaj v kapsulah,
nezavestna in sama tako kot oni.
Nisva se prišla pogajat.
Na poti obnove tvojega sveta sva.
Par reči bova spremenila.
Všeč mi je zamisel, da obarvava nebo z mavrico.
Da spomniva ljudi, kaj zmore osvobojeni um.
Sama sem pozabila. Hitro se zgodi.
On pomaga pri tem. –To pa res.
Premisli lahko o tem.
Pred začetkom sva se hotela ustaviti in se zahvaliti.
Dal si nama nekaj, za kar nisva vedela, da lahko imava.
In kaj je to?
Še eno priložnost.
Prevedla Miša Šavor
Priredil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis
MATRICA OBUDITEV
ZA MAMO IN OČETA "LJUBEZEN JE IZVOR VSEGA."
PRISRČNA HVALA SARAH IN PIPPI
Soočite se z realnostjo. Filmi so mrtvi.
Igre so mrtve.
Pripovedništvo. Mrtvo.
Mediji so le nevrovzročni odziv.
Čakaj, o čem govorita?
Mačji videi.
Rabimo serijo videov,
ki bi jim rekli "Mačkica."
Tehnična obdelava DrSi