СЕКС/ЖИТТЯ
А тепер трахни мене.
Нам краще втекти.
-Ти впевнений? -Ти кинеш Купера. Я кину Джіджі.
-Я так сильно тебе кохаю. -Я тебе кохаю.
Я кохаю тебе, Бреде.
О Бреде!
Бреде.
Вже час, любий. Попрощайся.
Ми про це говорили. У тебе чудовий смак.
Вся квартира наче з обкладинки журналу,
але чорна шкіра надто чоловіча мода.
Ти про диван, правда?
Так, диван.
Ти це чуєш? Плач примар колишніх подружок.
Бреде.
Бог зна, які гімнастичні вправи виконувались на цьому дивані.
До речі, матраци теж викидаємо.
Любий, що відбувається?
Щось не так. Я тебе знаю. Це через диван?
Це колір рум'ян, не рожевий.
Знаю, написано «рожевий», але це не дівчатково-рожевий.
Він розкішний.
Це колір року від Пантон. Зараз вважається нейтральним.
Ні, справа не в дивані.
Знаю, це було твоїм барлогом дуже довго,
але мені так хочеться зробити гніздечко для нашої сім'ї.
Мені теж.
Правда? Чекай, доки побачиш ті розкішні шпалери, що я знайшла.
На них ручний розпис квітів азалії.
Для...
Спальні. Звісно. Тобі сподобається.
Я забираюсь звідси.
Мені потрібно на роботу. Побачимось пізніше.
Я кохаю тебе, Бред Саймон.
Я теж тебе кохаю.
Переживши емоційну травму, ми жадаємо стабільності та безпеки.
І тому приймаємо рішення, які, на нашу думку, гарантують нашу безпеку.
І ці рішення дійсно працюють... деякий час.
Але іноді наші рішення мають неочікувані...
і навіть катастрофічні наслідки.
Таким чином ключ до рішення проблеми в тому, аби знайти її першоджерело,
ті глибинні припущення та шаблони поведінки,
що й призвели до тієї травми —
причини проблем.
Гаразд, пропоную... Зупинимось на цьому сьогодні. Добре?
-Мені треба бігти. -Так.
У мене новий предмет о десятій.
Так? Дякую.
Біллі.
Бреде?
-Що ти тут робиш? -Я мав тебе побачити.
Ти тепер з Маджідом?
Як це можливо?
Я пішла від Купера.
-Коли? -В ту ніч, коли я приходила до тебе.
Ти мав рацію. Мені потрібно було зрозуміти, чого я хочу від життя,
але й Купер не лишив мені вибору.
Ми розійшлись.
Зараз триває розлучення.
Не дуже приємно.
-Чому ти мені не розповіла? -Не було причини.
Ти з... Джіджі.
І я рада за тебе, чесно.
А що стосовно Маджіда?
Будеш з ним зустрічатись?
Я...
-Знаю, у мене не має права питати. Вибач. -Ні.
Я не знаю, що я буду робити, розумієш? Це все просто...
забагато.
Я маю йти.
Треба повернутись додому в Коннектикут.
Моя черга бути з дітьми.
Не можу повірити, що у нас дійшло до цього.
Ми епічно облажались. Мені сказали не заходити до третьої.
-На яку годину призначили тобі? -Третя тридцять.
Чорт. Поганий знак. Вони звільняють людей в кінці дня.
Не ходи туди.
Це спалах злості. Він мине, якщо вони собі не вороги.
Тому вони не пускають нас в офіс?
Так, аби зробити зауваження.
В «Голдман» я бачила стільки хлопців, які робили значно гірші речі.
Це перетвориться на розповідь про війну.
Офісну легенду.
Мені дуже шкода.
-Це я в усьому винен. -Гей.
Я теж була не проти.
Дай мені секунду. Ольго!
Я маю йти. Побачимось пізніше.
Я щасливий агент.
Інтерв'ю з Соледад просто вибухнуло в твіттері та тіктоку.
Хештег «незалежна жінка на все життя»
очолював рейтинг трендів весь день.
-Мене навіть немає в тіктоку. -Хтось виклав.
Ріанна підписалась на тебе.
Її нік badgalriri?
Моєму видавцю це сподобається.
А мені вже дуже подобається.
Стривай. Пейслі, ми куди їдемо? Я думала, твій офіс на десятому.
Але офіс Міка на тридцятому.
Міку, це Саша Сноу.
Все буде добре.
Я багато думав про Ісуса. Не те, щоб я був релігійною людиною.
Лише вдумайся, хлопець починав з 13 послідовниками.
А сьогодні у нього їх сім мільярдів.
Люди говорять про компанії Google, Apple, Amazon та їх чудові кампуси.
Капмус компанії Apple - це стайня для віслюків WeWork
порівняно з Ватиканом.
Флоренція, Рим — ось це кампус.
Я люблю Рим.
Ісус - це найкращий бренд, який бачив цей світ.
Папи керують Європою, хоча у них навіть немає армії.
Знаєш, чому? Бо вона їм не потрібна.
У них є слова.
Вони продали ідею.
Спасіння.
Це змінило світ.
Амінь.
Сашо.
Ти - незвичайна письменниця. Я читав твою книжку.
Насправді лише перший розділ, а потім мій бублик приготувався.
Але моя дружина прочитала її повністю,
і вона зі своїми подругами не припиняють теревеніти про неї.
Потім я побачив тебе по телебаченню і зрозумів, що у тебе рідкісний дар.
Дуже обдарований другорядний гравець.
І з бестселером «Нью-Йорк Таймс»?
Це скільки? Сімдесят тисяч книжок?
Не зацікавило.
Вгадай, що? І світ теж не цікавить.
А у Соледад три мільйони глядачів.
Все одно це дуже мало порівняно з Гвінет.
У Гвінет сім мільйонів послідовників готові купувати її свічки з запахом піхви.
Але й це крапля в океані порівняно з Різ.
Двадцять шість мільйонів.
А Опра?
Сорок мільйонів.
Мішель Обама?
Сімдесят мільйонів.
Але тобі...
...не варто турбуватись, бо ти маєш дещо, чого немає у цих жінок.
Науковий ступінь?
Ти така чарівна. Ні, у тебе є я.
Я можу перевести тебе на новий рівень, але ти маєш цього захотіти.
Тобі треба цим насолоджуватись.
Я маю на увазі кожен бісовий день.
Треба мріяти з розмахом.
Я розумію.
І я згідна.
Сашо, я можу забезпечити тобі місце серед еліти.
Але цього недостатньо, аби продати твій бренд.
Як вчив нас Ісус, цим треба жити.
Ти мусиш... бути цим.
Тоді й тільки тоді...
світ прислухається.
Що скажеш?
МАДЖІД: Я НЕ ПЕРЕСЛІДУЮ ТЕБЕ, ПРИСЯГАЮСЬ.
ЗНАЮ, ВЕЧІР БУВ ДИВНИЙ. ДЛЯ ВСІХ НАС.
Я ХОЧУ ПОБАЧИТИ ТЕБЕ ЗНОВ.
Ольго, Елларі?
-Де ти, крихітко? -Ми тут.
Чорт забирай.
Мамо.
-Рада бачити. -Що ти тут робиш?
І чому ти не на роботі?
Я вирішив залишитись та побалакати з Вівіан,
яка прилетіла з несподіваним візитом.
Ви не могли подзвонити? Ніхто з вас?
Знаєш, у нас була...
просвітницька розмова.
Ти дійсно вважаєш, що тобі варто говорити з моєю матір'ю?
Дай Куперу перепочинок.
На нього багато звалилось.
Дякую.
Де Елларі?
Ольга повела її до парку. Я мав розібратись з ситуацією.
-Ти повернешся на вечерю? -Мамо! Ні.
-Ми так давно не сиділи за столом разом. -Нічого не вийде.
Це мій час з Хадсоном та Елларі.
Гарантований час, на який ми з Купером домовились
за допомогою дуже дорогих адвокатів.
Це абсурдна угода.
Батьківство наполовину. А проміжки заповнює чужа людина.
Ольга не чужа, і вона забезпечує тут стабільність,
якої діти зараз так потребують.
В мій час таку стабільність забезпечувала мати.
Звісно.
Гарного перебування. Вівіан, було приємно бачитись.
-Радий можливості поговорити. -Так, навзаєм, любий.
Ти завжди була своїм найгіршим ворогом.
-Впевнена щодо цього? -Купер хороша людина і чудовий батько.
Тобі краще не знайти. Маєш знайти спосіб повернути його.
МАДЖІД: ПОСТІЙНО ДУМАЮ ПРО ТОЙ ПОЦІЛУНОК
Хто такий Маджід? Ваш шлюб щойно дав дуба,
а ти вже розставляєш ноги для іншого чоловіка?
Пішла ти!
Маю йти розкласти речі.
Гадаю, нам обом потрібна хвилинка.
Ні.
Надто довго ми мовчали про надто багато, і це занадто сильно вплинуло на мене.
Про що взагалі ти говориш?
Коли трапляється щось погане, я в голові чую твій голос,
який каже, що це я винна.
-Я в житті наробила великих помилок. -У тебе були помилки.
Твій сексуальний апетит став проблемою з підліткового віку,
і зараз він знищив твій шлюб.
Ні. Моє бажання ніколи не було проблемою у моєму шлюбі.
Моєю проблемою була нечесність, а її джерелом був сором.
І це був той сором, якому ти навчила мене.
Я маю забрати свого сина.
Привіт. Я Саша Сноу. Я прийшла до...
Д-ра Еванса?
Як і всі інші.
Саша Сноу до д-ра Еванса.
Стривай, стривай.
Боже, що ти робиш?
Готуюсь зайнятись коханням зі своєю дружиною.
Я ще не твоя дружина.
Жінко, ти завжди була моєю дружиною.
Ти просто цього не знала.
Сашо.
Ти повернулась.
Ми можемо поговорити?
Я маю тобі сказати, чому пішла. І чому я не повернусь.
Не на таку зустріч я очікував.
Останні 17 років я наполегливо працювала.
Сама.
І мені подобалась кожна секунда,
але сьогодні вранці я зустріла агента,
який хоче підняти мене на наступний рівень.
Ти вже на наступному рівні. Бестселер «Нью-Йорк Таймс».
Ні. Зараз жінку з голосом слухають мільйони.
Не тисячі.
Мені треба сконцентруватись на штурмі цієї вершини.
Я не можу... відволіктись знов.
Знов?
Я тебе відволікав?
Коли ти попросив мене переїхати до Каліфорнії,
ти попросив мене відмовитись від своїх мрій.
-Це геть не те, чого я просив. -Годі, Кеме.
Це була твоя магістратура, твоя кар'єра, не моя.
Ми робили це разом.
Не зовсім. Ми робили те, що було найкраще для тебе.
Я постійно жертвувала своїми потребами, і своїм майбутнім заради твоїх.
І якби це тривало й далі, якби...
Якби я поїхала з тобою в Каліфорнію,
Я би ніколи не досягла того, що маю зараз.
У мене була ця мить.
Це мить, коли в твоїй кар'єрі все йде добре після років боротьби,
а ти й далі підштовхуєш себе, аби побачити яких висот можеш досягти,
доки одного дня не опинишся буквально на вершині Кіліманджаро,
оглядаючи схожі на рай рівнини Африки в їх розкішній красі,
і ти собі кажеш:
«Хіба це найкрасивіший вид, що ти коли-небудь бачив?»
Але там немає нікого, аби почути тебе,
і тобі доводиться насолоджуватись усією цією красою...
на самоті.
Я не прошу тебе нічим жертвувати.
Я лише питаю, чому не спробувати досягти всього?
У тебе є час щось випити? Можеш втекти, коли захочеш.
-Привіт. -Привіт.
Цей день стає все божевільнішим.
Ти впораєшся.
Без сумніву, наші з Франческою дії були вкрай невдалим рішенням.
Тим не менш вони є діями за взаємною згодою між двома дорослими...
Дозвольте мені зупинити вас, Купере.
Ви зробили видатний внесок в роботу цієї компанії,
враховуючи скільки операцій і, якщо чесно, прибутку ви забезпечили.
Ми вирішили відпустити вас...
з суворим попередженням.
Дякую, Дейве.
Я глибоко ціную цей вияв довіри.
Ви про це не пошкодуєте.
-Як пройшло? -Ти мала рацію.
Ми в шоколаді.
Добре, зробимо шаурму з ягнятиною, але як тако.
-Добре. -Використай сальсу зі свіжої м'яти, але...
Маджіде.
Привіт, друже.
Іву, даси нам хвилинку?
-Хочеш чогось? -Ні, я не голодний.
Послухай.
Ти маєш повірити, я не уявляв, що Біллі твоя колишня.
Божевілля, який тісний світ.
Звісно.
Тим не менш, я розумію, якщо ти розлючений, і хочеш забрати інвестиції.
Я прийшов не для цього.
Слухай, я сказав, що вірю в тебе. Це не змінилось.
Але я дійсно маю спитати, які твої наміри щодо Біллі?
Мої наміри?
Не знаю. Ми щойно познайомились.
У мене є намір побачити її знов,
але від неї жодної звістки, відколи вона втекла вчора.
Тож, хто знає, що буде далі.
Можливо, нічого.
Але насправді...
Я думаю, що вона неймовірна. Тому я не відступлюсь так просто.
Це буде проблемою для тебе?
Просто не облажайся.
БІЛЛІ
Біллі. Привіт, як ти?
Один дзвінок, чотири повідомлення.
Я досі не перевищив межі переслідування.
-Правда? -Так.
Ти приємно дієш, без переслідувань, і мені це лестить, але...
Я не можу.
Можеш.
Тобто, якщо дуже-дуже постараєшся.
Ні, слухай, я...
Я чесно розповіла тобі
про те, який бардак в моєму житті,
і справи стали... Все стало ще складніше.
-Знаю, це дивно, але ми з Бредом... -Справа не лише в цьому.
Приїхала моя мати.
І її присутність тут
підняла багато питань не лише стосовно Бреда,
але й щодо мене, та рішень, які я прийняла
Зрозумів. Мені все відомо
про суворих мам, які змушують сумніватись в зробленому виборі.
Так.
Що б ти не зробила, у чому б не приймала участь,
це не значить, що ти не заслуговуєш рухатись далі.
-І хоча б спробувати знайти щастя. -Не знаю.
Можливо, я не готова.
Можливо, я зламалась.
Біллі.
-Вибач, мені вже час. -Ні. Біллі, стривай...
-Хадсоне! -Мамусю!
Привіт, любий!
Я так за тобою скучив.
Я теж скучила за тобою.
Що... Франческо. Що сталось? Ти в нормі?
Ні, я не в нормі.
Мене звільнили.
Що? Це неможливо.
Маю звільнити кабінет,
прийде охорона, аби мене спровадити.
Ні. Ні! Ясно?
Ні. Цього не буде. Я не дозволю.
Купере, будь ласка. Я не хочу влаштовувати скандал.
Це вже скандал.
Гей!
Геть дурний крок, Дейве.
Це сексизм в чистому вигляді.
Франческа зловживала своєю владою топ-менеджера.
Ми робили це вдвох, не лише вона.
Вона була твоїм босом, Купере. Вона знала правила.
І я знав.
У нас не можуть бути керівники, які не здатні керувати самими собою.
-Їй дадуть дуже щедрий вихідний пакет. -Ні. Ні!
Не звільняйте її.
Звільніть мене.
Купере.
А якщо ви мене не звільните...
тоді я сам звільнюсь.
-Купере, припини. Це божевілля. -Ні. Це вони збожеволіли.
Це? Ось що справжнє.
Хочеш щось поїсти? Ти голодний? Ні? Ти їв?
Ось він! Мій великий хлопчик.
Я так за тобою скучила!
-Привіт, бабусю. -Любий.
Ти досі тут.
Ти ж не думала, що я поїду, не попрощавшись?
Помріяти можна.
Привіт, Ольго.
Привіт, моя солодка дівчинко.
Мамуся скучила.
Ольго, можливо, візьміть дітей нагору. Хай сходять в ванну.
Я хочу поговорить з донькою. Наодинці.
Гадаю, ми досить сказали одне одному за 25 років.
-Хіба, ні? -Біллі, будь ласка, я хочу вибачитись.
Хочу, аби ти зрозуміла...
Я не та людина, якою ти мене вважаєш.
Принаймні, не була завжди.
Боже мій. Не можу забути, яким чудовим ти був.
Таким владним.
Таким сильним.
Таким сексуальним.
Пішли ті покидьки.
Купере, я навіть не впізнаю тебе.
Ну ж бо.
Хочеш вірити чи ні, але підлітком...
я була дуже схожа на тебе.
Цікавилась хлопчиками та сексом...
коли ми всі мали бути хорошими дівчинками.
Хіба зараз щось змінилось?
Ти навіть не уявляєш, як це було тоді.
Про що ти кажеш?
Мене спіймали з одним з тих хлопчиків, який зводив мене з розуму.
Він був квортербеком.
Після гри ми залізли в його машину,
вважаючи, що нас ніхто не помітить,
і мої однокласники стали дражнити мене шльондрою.
Про це ніколи не забули.
Навіть вдома.
Моя мати про це потурбувалась.
Чому ти мені ніколи про це не розповідала?
Бо ти не єдина, кому було соромно.
Я люблю тебе, Біллі.
Байдуже, що ти думаєш.
Все, чого я завжди хотіла, аби ти була щаслива.
Тоді ти мусиш зрозуміти...
що спроби врятувати мій шлюб з Купером не допоможуть моєму щастю.
Добре це чи погано, але Купер вже в минулому.
І Бред також.
А цей Маджід - твоє майбутнє?
Не знаю. Я...
У мене не було шансу з'ясувати.
Життя складне.
Якщо чесно, я боюсь.
Але я хочу бути щасливою. І хочу, аби...
Я хочу, аби мої діти бачили мене щасливою.
І якщо я цього досягну, тоді, можливо, це все було...
того варто.
Тоді йди до нього.
Що?
У тебе дома є няня та бабуся.
Це багато стабільності.
Припини боятись.
Йди та з'ясуй, яким може бути твоє життя.
В клініці Клівленда
я працював над першою пересадкою обличчя в США.
-Боже мій, Кеме. Це неймовірно. -Так.
І зрештою я побачив її посмішку.
Це був один з найщасливіших днів мого життя.
Один? Годі. Що ще може з цим зрівнятись?
Я думав так само,
доки друг не запросив мене до Сьєрра-Леоне під час епідемії Еболи.
Тоді я зрозумів, що таке допомагати людям в глобальному масштабі...
І я ніколи не пошкодував.
Я так пишаюсь тобою, Кеме.
Тим, що ти зробив в житті...
І ти досі не пішла.
Може, перейдемо до вечері?
Те різото з морепродуктами має розкішний вигляд.
-Так. -Так.
СУПЕР АГЕНТ МІК
-Перепрошую. Мушу відповісти. -Звісно.
Міку!
Почала свою нову книгу?
Яку нову книгу?
Ту, що я щойно продав «Рендом Хауз» за п'ятсот тисяч.
Я м'яко натякнув їм на продовження «Третього шляху».
Продовження? Я ще навіть не знаю, чи є та книга.
О, вона є.
Називається «Неприв'язана».
Презентуєш її завтра о дев'ятій ранку.
Але це через 15 годин.
Пікассо малював по три картини за день. Просто нагадую.
-Все гаразд? -Абсолютно.
Але я маю йти.
Вочевидь я щойно продала нову книгу.
-Що? Сашо, вітаю. -Дякую!
Тепер мені потрібна лише ідея,
а також початок, середина та кінець... до завтрашнього ранку.
Тому...
Ти маєш бігти.
Вибач.
Я проведу тебе додому.
-Маджіде. -Привіт, радий бачити, друже.
Привіт, друже.
-Наступна за мій рахунок. -Дякую.
Босе, ви потрібні. Просять викликати власника.
-У чому проблема? -Щось з хумусом.
Нам треба припинити такі зустрічі.
Не турбуйся.
Цього більше не станеться.
Я також не могла припинити думати про той поцілунок.
Я зробила дороге замовлення.
Сподіваюсь, для друзів та рідних є знижка?
Думаєш, це хороше?
Представник «Шато Мусар» проводить дегустацію для моїх сомельє.
Хочеш приєднатися?
Авжеж.
Вибач, я не зміг стриматись.
Я дуже цьому рада.
Боже мій. Смакота.
Знаєш, що перси винайшли виноробство сім тисяч років тому?
Я цього не знала.
Є легенда, що була собі прекрасна принцеса,
яка втратила прихильність царя Джамшида.
Переповнена болем та скорботою вона спробувала себе отруїти,
випивши з глечику із зіпсованим виноградом.
Вона сп'яніла
-Так. - ...заснула,
і прокинулась наступного ранку вже не пригнічена,
а з новими силами.
Вона розкрила своє відкриття цареві,
повернула його прихильність...
а все решта вже історія.
Ти чарівний.
А ти...
безстрашна.
Ризикуючи втратити мою, вочевидь, переможну вдачу,
я дещо тебе спитаю.
Є ще одна пляшка, яку я хочу випити з тобою,
але вже в мене вдома.
Що скажеш?
Наче минула лише хвилина, як я був тут.
Досі пам'ятаю, як підіймався цими сходами, і чув, як ти слухаєш платівки бабусі.
Стіві Вандер.
Спекотніше за липень!
Ми заслухали цей запис до дірок.
Я пам'ятаю кожну подряпину.
Слухай, я знаю, що ти маєш працювати, і я лише за.
І я розумію, що ти на своєму шляху,
і не маєш часу на об'їзди чи божевільні короткі шляхи.
Але правда в тому, що ми з тобою хочемо дістатись в одне й те саме місце.
Ми обидва прагнемо змінити світ, Сашо. Аби наші голоси почули.
То чому не подвоїти наші сили?
Ми дістанемось туди швидше.
Поїхали разом.
Я краще піду.
Гаразд.
Хай щастить з новою книгою.
Знаєш, що?
Пішло це все. У мене залишиться 14 годин.
Стривай, ні за що.
Я не стану причиною, що ти не зробиш презентацію.
Тобі треба вразити всіх завтра.
І я маю такий намір, але спершу...
Я зроблю це.
Ти впевнена?
Що? Ти збираєшся робити це всю ніч?
Можливо.
Нічого собі. Оце так квартира.
Моя перша і єдина квартира в місті.
-Навіщо взагалі виходити? -Точно.
-Тримаю. -Дякую.
Коли нарешті я зміг дозволити собі жити не в фургоні,
то в перший день знайшов цю квартиру.
Відремонтував її.
Боги Нью-Йорка мені посміхнулись.
Схоже, досі посміхаються.
Вибач.
-Ні, це я занадто поспішаю, я знаю. -Ні, не в цьому справа. Просто...
Дев'ять років ніхто крім чоловіка
мене не торкався.
З часу народження дітей ніхто не бачив мене оголеною.
Тому мене бентежить те, що ми збираємось зробити.
І до біса лякає.
Вибач. Це не те, що ти хотів почути на другому побаченні.
Це саме те, що я хотів почути.
Щось справжнє.
Нам не обов'язково це робити.
Принаймні, сьогодні.
А я гадаю, обов'язково.
Ти така...
така прекрасна.
Я... Мені шкода.
Це було приємно.
-Це було так приємно. -Правда?
Таке приємне відчуття, що ми можемо кохатись відкрито. Нарешті.
Можемо робити все, що хочемо.
Створимо власну фірму, заберемо до себе наших клієнтів.
Одружись на мені, Купере.
-Що? -Я кохаю тебе.
І решту життя я хочу прожити з тобою.
Пришвидши розлучення.
-Дай Біллі все, що вона хоче. -Добре.
-Зробимо це. -Добре. Стривай.
Ти теж цього хочеш. Я знаю.
Звісно. Це... Це саме те, чого я хочу.
Мені лише потрібно трохи часу.
Скільки тобі буде потрібно.
Ми пропустили вечерю.
Я принесу нам трохи китайської їжі.
Мій герою.
Пришвидши розлучення.
Одружись на мені, Купере.
Ти теж цього хочеш. Я знаю.
КІНҐС НУДЛС
Дві порції курки кунг пао та локшину ло-мейн як гарнір.
ЩЕ КУРЯЧІ ПЕЛЬМЕНІ! НА ПАРУ.
І ЛОКШИНУ «СЕЗАМ»!
Додайте ще курячі пельмені на пару та локшину «сезам».
Добре. Так.
Дехто дуже вимогливий.
Ви хороший бойфренд.
Не дуже в цьому впевнений.
-Замовлення 379. -Так.
А тут без зайвих слів? Щастить вам.
Я замовила дві порції лише про всяк випадок.
Ніколи не знаєш, коли зустрінеш того, з ким захочеш розділити свій пельмень.
Так.
У тебе там є місце для двох?
Завжди є.
Слухай, Джіджі...
Не знаю, чи зможу я це зробити.
Ти щось сказав?
Дивись. Хіба не чудові?
Їх прислав д-р Кім.
Намагаюсь знайти найкращу, аби поставити в рамку.
Гадаю, вона прикрасить дитячу чи, можливо, нашу спальню.
Що?
Ти щось хотів сказати?
Ти неймовірна.
Бо у мене є ти.
Як щодо цієї?
Ти читаєш мої думки.
Ось і він.
Наш син.
Зробимо все правильно.
Виходь за мене, Джіджі.
Це «так»?
Переклад субтитрів: Vsevolod Ivashchenko