Downloaded from YTS.MX
PŮVODNÍ KOMEDIÁLNÍ SPECIÁL NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Zdravím, dallaští bezvěrci.
Prosím, přivítejte na pódiu
pana Jeffa Dunhama.
Jak se máš, Dallase?
Jsem rád zpátky ve svém rodném státě
Texasu.
Jste skvělé publikum.
Vím, že hodně z vás tu je schválně.
Víte, o čem tahle šou je a koupili si lístky.
Díky, že jste přišli.
Jiní si doma říkali: „V telce nic nedávají.
Ožereme se a půjdeme na toho loutkáře.“
Takže...
Živím se tím, že si povídám pro sebe.
Takže některé formy mentálních poruch se vyplatí.
Tomu tleskáte?
Jste blázni. To se mi líbí.
Než se dostaneme k hlavnímu programu,
chci si s vámi promluvit o chlapcích a děvčatech.
Když byly moje dcery ještě miminka,
chodili za mnou přátelé a rodina
a říkali: „S miminky jsi to zvládnul skvěle.
Ale počkej, co přijde teď.“
Říkal jsem: „Co přijde?“
„Hrůzná batolata? Ale no tak.“
„Jo, batolecí období.
Jde ti to dobře, ale bude to těžší.
Život už nikdy nebude stejný. Bude to fuška.
Drž se a hodně štěstí.“
Hádejte, co se stalo?
Vůbec nic.
Všechno bylo v pohodě.
Přísahám, že nevím,
o čem to mluvili.
Až ve 12 a 13
je posedl Ďábel...
Před tím mě nevarovali.
Ráno jsem šel k nim do pokoje a popřál dobré ráno...
Přišly ze školy: „Jak jste se měly?“
„Takhle se mnou nemluv.“
„Promiň, nechceš mrkev?“
„Chceš říct, že jsem tlustá?“
„Jdu do garáže se psy, ti mě mají radši.“
Tak to šlo několik let.
Pak jim bylo 17 a 18.
Nejspíš sestoupil Ježíš, zabil ty tři ďábly
a moje dcery se vrátily.
A to proběhlo asi takhle.
Říkal jsem: „Dobré ráno, děvčata.“
„Dobré ráno, tati.
Dáš nám peníze?“
Ďábel byl lacinější.
Ale s Audrey jsme se před šesti lety vzali...
V pokeru je dobrý full house, ne?
Jedna trojice, jedna dvojice.
Já mám tři holky.
Skoro před čtyřmi lety Audrey porodila dvojčata, kluky.
Mockrát děkuji.
Díky.
A ano, vím, že až dostudují vysokou,
bude mi 75.
To nic. V pohodě.
Ale teď mi ti samí, co mě varovali před holkama,
říkají: „Hele,
holky jsi zvládl,
ale chceme tě varovat, co přijde teď.
Kluci jsou mnohem horší než holky.
Hodně štěstí.“
Víte, co jsem jim řekl? „Víte co?
S holkama jste se pletli a s klukama to bude stejné.
Záleží na rodičích.
Vy jste to dělali špatně.“
No tak, jsou to děcka.
O kolik můžou být kluci horší?
No ty krávo.
To není vtipné.
Víte, co teď mám v domě?
Dva malinké psychopatické teroristy.
To mám.
A navíc tam bydlí Achmed.
Učí je různé věci.
Doma mám regulérní gang.
Nedělám si legraci.
Rozmlátí, na co přijdou. Pračku,
náš mixér.
Stahují porno.
Nemám tušení, jak k tomu došlo.
A malý Jack je běžec.
Pořád pobíhá kolem.
Už ho ani nemůžeme brát před dům.
Není tam pták, letadlo, auto, pes, míček...
On prostě běhá.
Je jak Forrest Gump na drogách.
S Audrey jsme teď alkoholici.
Dřív jsme moc nepili,
ale teď jo.
Víte, jak se říká, že někde je pět večer?
To nevymysleli alkoholici,
ale rodiče batolat.
Řeknu vám, že koupat batole
je mnohem větší sranda, když jste namol.
Řeknu vám, co se jednou stalo.
Byl to velký večer.
Audrey koupala kluky.
Právě domyla malého Jamese.
Otočila se, aby umyla malého Jacka,
a než se nadála, James vylezl z vany
a běžel do ložnice.
Nahatý a mokrý James
běhal dokola a křičel.
Je to psina. Taky jsem ho to naučil.
Audrey se otočí k Jackovi a říká: „Zůstaň tady,
maminka se hned vrátí.“
Jde do ložnice za malým Jamesem,
zvedne ho a jde zpátky do koupelny.
Tady přestanu.
Při výchově našich dětí
jsou jisté cíle a okamžiky,
na které se těšíme.
Jedním z nich je první slůvko.
Po pěti dětech
jsem si uvědomil, že první slovo není tak důležité.
Proč?
Protože můžou jen imitovat nějaký zvuk,
opičit se.
Důležitější než první slovo
je první věta, kterou sestaví.
To je pro mě důležitější.
Jsem moc šťastný, že ten večer
oba moji kluci řekli tu samou větu
skoro ve stejnou dobu.
Audrey držela Jamese v náručí
a mířila zpátky do koupelny.
Jack byl ve vaně.
Slyšela, jak Jack řekl
svou první větu.
Říkala, že ta slova řekl dokonale,
takže mu skvěle rozuměla.
Toto pronesl malý Jack
sám ve vaně:
„Jé, hovínko.“
Přijde do koupelny.
Jack tam stojí ve vaně,
vodu po kolena,
a ukazuje na nově vzniklou bobkovou loďku.
Jack uvidí, jak přichází máma
a rozzáří se.
Ukáže a řekne to znova,
ale radostněji.
„Jé, hovínko!“
James to slyší, otočí se,
vidí tu loďku a rozzáří se.
Řekne to také.
„Jé, hovínko!“
Audrey se zděsí, rychle umyje kluky,
hodí je do postele, umyje vanu,
jde dolů a začne pít.
Druhý den se vrátím domů
a den probíhá normálně.
Za dva dny se probudím se zánětem spojivek.
Pro ty z vás, co nevědí,
jak spolu tyhle dvě věci souvisí,
to vysvětlím.
Dva dny nato se probudím
a nemůžu otevřít oči.
Jsou zalepené hnisem.
To je nechutné.
Přijde Audrey a říká, že mám zánět spojivek.
Já na to: „Co to je?“ A ona: „Tohle!“
Tak jdu k doktorovi.
Sedím tam v křesle. Vejde, podívá se na mě
a říká: „Pane Dunhame, máte zánět spojivek.“
Já říkám: „Co to je?“ A on: „Tohle.“
„Doktore, jak jsem k tomu přišel?“
„Nevím, je to hrozně nakažlivé.
Ale nejspíš to máte od svých chlapců.“
„Oni zánět nemají. Od nich to mít nemůžu.
Kde jinde bych to chytil?“
A on říká: „Ne, pane Dunhame,
tenhle typ zánětu spojivek
dostanete při kontaktu s exkrementy.“
Já na to: „Chcete říct,
že mám v oku hovno?“
A on: „Ano, když tomu tak chcete říkat.
Máte v oku hovno.“
„Doktore, to není možné.
Jsem velmi čistotný.“
„Na tom nesejde.
Tady máte kapky. Nashle.“
Přišel jsem domů.
- Audrey se ptá, jak to šlo. - Říkám: „Mám v oku hovno.“
„Proč to děláš?“
„Já si ho tam nedal schválně.“
Třetí příběh, co s tím trochu souvisí.
Máme Jack Russell teriéra jménem Buddy.
Kdo to plemeno trochu zná,
ví, že to je drsný pes.
Ničeho se nebojí, kromě jedné věci...
Mých kluků.
Nemáme tušení, kde se ten strach vzal.
Ale jednou ráno jsme si toho všimli.
Slyšíme, jak se kluci batolí ze schodů...
Buddy vstal, řekl: „A sakra,“
a vyběhl ven.
Já říkám: „Co to bylo?“
A Audrey: „To je divné. Jako by se bál kluků.“
Říkám, že to je divné.
Naučili jsme kluky, jak se chovat k Božím tvorečkům:
jak Buddyho hladit, hezky na něj mluvit.
Ale Buddy je nepustil k sobě.
Tak to šlo šest týdnů.
Nemohli jsme na to přijít.
Dokud jsem to neviděl.
Jednomu z mých kluků totiž,
a neřeknu vám kterému,
přijde hrozně vtipné, když Buddymu strčí prst do zadku.
A tak jsem dostal zánět spojivek.
Takový je můj život.
Jste připraveni na malé človíčky v bednách?
Znáte ty lidi, co se na všechno dívají
z lepší stránky?
První chlápek takový není
a všichni někoho takového známe.
Pomozte mi přivítat mého kámoše Waltera.
Držte huby.
- Jak se máš, Waltere? - Koho to zajímá?
Ne, počkej, beru to zpátky.
Všechno je super.
Někoho žaluju za sexuální obtěžování.
A koho, prosím tě?
- Svoji ženu. - Tvoji ženu?
Ale je to tvoje žena.
Já vím a došlo mi, že jsem se těm všem rokům mohl vyhnout
jedním slovem:
„Ne... beru.“
Taky si to někdy říkáš?
Ne, moje žena je anděl.
Máš štěstí. Ta moje ještě žije.
Ale vy se pořád milujete.
Jo, ale to se časem změnilo.
- Jak to? - Dřív jsem říkal,
že bych skočil pod autobus, abych ji zachránil.
- Jo? - Teď bych asi jen zakřičel.
Hej!
Tři, dva, jedna...
Bacha!
A takhle bych to načasoval.
A co by udělala ona, kdyby to bylo obráceně?
Ona by mě pod něj rovnou strčila.
Pak by je donutila zastavit
a párkrát na mě nacouvat.
Co považuješ za největší problém ve svém manželství?
- Za všechno můžu já. - To určitě ne.
Ona je přesvědčivá.
- Fakt? - Jo.
Minulý týden jsem se jí omlouval,
když nabourala do chlápka na červené.
Jak bys za to mohl ty?
Nemám tušení.
Já právě spal...
u nás doma.
Ženy nás umí přinutit přiznat se k něčemu,
s čím nemáme nic společného.
Je to nějaká kouzelná moc,
co nad námi ženské mají.
Říkám tomu „vaginální voodoo“.
Sorry, chlapi, ale to žádná penisová věž nepřemůže.
Ale Waltere, přes tyhle pochybné chvilky vašeho vztahu
bys přece vašemu manželství ani své ženě neublížil.
- Ovšemže ne. - Fajn.
Ale Achmed se nabízel.
Za poplatek.
- Waltere... - Jen vtipkuju.
Je to kámoš. Udělal by to zadarmo.
Jen doufám, že mě nikdo nezažaluje
za sexuální obtěžování.
Něco se stalo?
Nevíš, jestli jsem někdy
udělal něco takového?
Ne, ale já nevím, co děláš, když s tebou nejsem.
S tím by sis měl zajít.
Každý rok je to horší.
Víte, že chodí na skupinovou terapii
úplně sám?
A s tím sexuálním obtěžováním,
co špatného jsi provedl?
Já? Nic.
Fakt?
Nechceš všem říct, co se děje v autobuse
po každém vystoupení?
V autobuse?
Jo, nasedneme do autobusu
a on se svleče a sprchuje
přímo před námi.
Zamyslete se.
Nemůžeme mluvit.
A ani se hýbat.
Je to, jako by nás zdrogoval.
To ne, jsi jako Bill Cosby.
Nejste příbuzní?
Jo.
Hej.
Vsadím se, že jsi úchyl.
Úchyl?
Chtěls někdy po ženě, aby se dívala, když sis hrál s maňáskem?
To vyznělo špatně, co?
To teda.
- Promiň. - To nic.
Ale je to vtipné.
Co?
Tvůj nový mluvící Frantík.
- Prosím, přestaň. - „Jak se ti daří?“
„Dobře.“
Waltere...
„Co je, maličký? Vypadáš sklesle.
No tak, proč jsi smutný?“
Waltere, víš, že se tuhle šou snažím
dělat mládeži přístupnou.
To jsme už proflákli.
No nic. Ale vypadá to, že tě lidé rádi vidí.
Děkuji.
Díky.
Konečně jsi dostal hvězdu
na hollywoodském chodníku slávy, co?
Ano.
Děkuji.
Díky.
Jo, moc o tom nemluvíš.
- Ne. - To zbožňuju.
- Waltere... - Řekni jim, kde je tvá hvězda
na chodníku slávy.
- Waltere. - Je před
krásným historickým Hollywoodským kinem?
Jeffe?
- Ne. - Je před
nějakou slavnou, drahou restaurací?
Jeffe?
Ne.
No tak. Řekni jim, kde je.
- No, je před... - Je před lékárnou!
Není to skvělé?
Teď se můžu jít podívat na tvou hvězdu,
až si půjdu pro mast na hemoroidy.
Nebo tvůj zánět spojivek.
To už je dobrý? Ještě ho máš?
Ještě tvůj syn strká psovi prst do zadku?
To jsem ho naučil já.
Cože?
Ale přiznávám, že jsem to dělal první.
Proč jsi to dělal?
Nechtěl jsem.
Moc mi strkal čumák do rozkroku.
Pes, ne tvůj syn.
Proč?
Zvedl jsem ruku, abych ho zastavil,
ale on se rychle otočil a...
Tys měl červené oko a on zadek.
Waltere, zapomněl jsem se zeptat,
proč žaluješ svou ženu za obtěžování?
Nelíbí se jí zvuk, co dělám při sexu.
To jsme vědět nemuseli.
Chceš ten zvuk slyšet?
Ne, to je dobrý.
- Waltere... - „Nech mě, jsem unavený.“
- Cože? - Tys zranil její city.
Ona mi zranila záda.
To je hrozný.
Jo, už léta.
Ne, já myslím, že jsi hrozný ty.
To už mi taky říká roky.
Takže sex nestojí za nic?
- Vždycky to tak nebylo. - Ne?
Bývalo to super.
V mládí to bylo...
Nevím, bylo to...
Bylo to jako skočit do novýho auta
a jet se projet.
Mačkat čudlíky a kroutit knoflíky.
Chápeš?
To je analogie, blbečku.
Ano.
My to chápeme.
A ta vůně novýho auta.
Propána.
Zpomal, nebo dojedeme do cíle moc brzo,
jestli víš, co tím myslím.
Ano.
Ale když po skoro 50 letech
pořád sedáš do stejnýho auta,
sotva vyjedeš před barák.
Dostaneš se do bodu, že už ji ani nechceš rozehřát.
Někdy ji musíš přiškrtit.
Ale většinou to ani nechci vyndat z garáže.
- Nevím, co to znamená. - Oni jo.
A zpátečka se jí nelíbí.
Ano, tyto dobře zastřené vtípky
udržují naši šou vhodnou pro celou rodinu.
Už to slyším: „Tati, proč je zpátečka špatná?“
„Nevím, zeptej se mámy.“
A synu, dávej si pozor, protože na zpátečku to může vystřelit.
Rozluč se, Waltere.
Díky, Dallase!
Dámy a pánové,
naše zem je teď rozdělená
jako nikdy předtím.
Není to legrace ani vtipné. Je to hrůza.
Co má tedy komik dělat?
Nechci působit rozbroje,
ani si volit jednu stranu...
ale nemůžeme před tím přivírat oči.
Hodně jsem o tom přemýšlel.
Nezáleží, na které straně divadla jste,
je to docela zajímavá myšlenka:
Co by mohla být nejhorší práce
v Bílém domě pod Donaldem Trumpem?
Nikdy jste o něm neslyšeli,
ale dnes je tu s námi.
Pracuje v ústraní.
Pomozte mi přivítat
osobního poradce Donalda Trumpa,
mého nového kamaráda Larryho.
- Jak se ti daří? - Cože?
- Jak... - V pohodě!
Všechno je v pohodě, super. Naprosto skvělý.
- Jmenuješ se Larry. - Jo.
Larry, zatracenej Larry.
Prostě Larry!
Někdy mi říká Bobe.
Ale Bob nejsem, jsem Larry.
To mluvíš o prezidentovi Trumpovi?
Panebože. On je tady? Kde?
- Ne, není. - Tak jo.
- To by byl šok. - Kdyby tady byl? Proč?
Protože o tom před tím netweetoval.
Nikdy nepřestane.
Nemůžu ho ani na vteřinu opustit.
Otočím se a on už zase tweetuje.
Dělá to v Oválné pracovně, před domem, za domem,
vedle domu, na trávníku, v kuchyni i na záchodě!
Víte, kolikrát jsem se mu snažil vymluvit
tweetování na záchodě?
Hele, všichni se na něčem shodli.
Kumbaya my Lord
Takže ty mu vlastně nepomáháš?
Jednou jsem mu chtěl pomoct tím, že mu ukradnu telefon.
- Co se stalo? - Napadly mě jeho vlasy.
- Jeho vlasy? - Jsou živé.
Máš nějaký vliv na jeho tweety?
Děláš si srandu?
To bych spíš přesvědčil Waltera, ať přestane prdět.
To se nestane.
To vyšlo z tvýho zadku?
Ne...
Na tom bys měl zapracovat.
Zní to, jako by ti mluvil zadek.
Larry, jak dlouho jsi pracoval pro prezidenta?
Asi čtyři hodiny.
Najal tě na čtyři hodiny?
No, vyhodil mě před snídaní,
a po obědě mě vzal zpátky.
- Slyšels o Taco útercích? - Jo.
Trump má vyhazovací pátky.
A co říká Melania, když někoho vyhodí?
„Vezmi mě s sebou.“
Je pravda, že Trumpovo manželství neklape?
Má jen slabost pro whisky Daniels.
Trhněte si, to je dobrý vtip.
A jak že se jmenuje tvoje pozice?
Osobní poradce prezidenta.
Ty radíš prezidentovi?
- Ano. - Fakt?
Snažím se. Přísahám bohu, že jo.
- A jak to jde? - Podívej se na mě!
- Jsi trochu ve stresu. - Myslíš?
- Není zapálená. - Ale já jo.
Larry, jak se vypořádáváš s takovým stresem?
Cigaretama.
To není dobré.
- Ne, těmahle ne. - Cože?
Trump mě slyšel říkat: „Jdeme si zahulit camelky.“
- Jo? - A než jsem se nadál, bombardujeme Sýrii.
Ten jsem napsal sám.
Můžeš vysvětlit nejnovější tarify
z posledních pár týdnů?
No...
Ne.
Aha.
Ještě něco bychom měli o Trumpovi vědět?
Jo.
Prezident Donald Trump
je nejlepší prezident, co tahle země měla.
To je fakt.
A kde jsi ten fakt vzal?
Od prezidenta Donalda Trumpa!
Prezident si fakt vede dobře,
ale nikdo by to neřek
z tvrzení lidí na druhý straně.
Myslíš demokraty?
Vlastně jsem myslel Mexiko.
A jak víš, bude to přes 70 miliard dolarů
a Mexiko má zaplatit tu zeď.
- Ty myslíš, že se to nestane? - Ne.
Proč ne?
Na světě neexistuje kalkulačka,
která dokáže převést 70 miliard dolarů
na zatracený pesa.
Zkoušeli jsme to, ale kalkulačka se roztavila.
Peso totiž nemá žádnou cenu.
Dolar je za milion pesos.
Kalkulačky tolik čísel nemají.
Myslím, že matematici jsou vzadu.
Promiňte.
Larry, jak myslíš, že si podle většiny Američanů
Trump vede jako prezident?
Nevím, záleží, jakou sleduješ stanici.
Když sleduješ CNN nebo MSNBC,
Donald Trump je Ďábel a blíží se konec světa.
Jestli sleduješ Fox,
volby nezfixlovali Rusové,
ale Mojžíš a Ježíš.
Larry, můj názor na Trumpa je...
Nic neříkej.
Když řekneš něco dobrého nebo špatného o prezidentovi,
polovina lidí v sále
tě bude nesnášet.
A nikoho nezajímá, co si myslí celebrity.
Jen proto, že jsi slavný,
neznamená, že jsi chytrý.
Všem je to fuk.
To byl Larry, Trumpův poradce.
Děkuju!
A teď náš další chlapík,
přímo z bedny vzadu.
Přivítejte Bubbu J.
Jak se máš, Bubbo J?
Všechno v pohodě.
Dělal jsi teď něco zábavného?
Slyšel jsi o tom maškarním plesu,
co jsme měli minulej tejden?
Slyšel. To je každoroční záležitost?
Ne, ale pořádáme ji každej rok.
Všechny jsem svým kostýmem vyděsil.
- Za co jsi šel? - Za domácího.
Aha.
Je to skvělá příležitost na rande.
Fakt?
Jo, je to skvělý,
protože když máš masku,
nevidíš, jestli jste příbuzný.
No jo, oni to chápou.
Ještě něco zábavného se děje u vás v přívěsech?
Jednou za měsíc máme soutěž
s názvem „Kdo je táta?“
To je strašné.
Není. Je zábava chodit kolem a říkat:
„No tak. Kdo je tvůj taťka?“
Nějaké další plány, když jsme tady?
Je tady prostituce legální?
Cože?
Achmed říkal, že si máme koupit šlapku.
Bubbo J, a co tvoje žena?
Ta v Dallasu nešlape.
Když je řeč o chlastu,
strká ještě tvůj syn prsty psovi do zadku?
Stál jsem tam, díval se na to
a pořád jsem říkal: „To se nedělá.“
Ale byl jsem na šrot,
takže to bylo k popukání.
Ten zvuk, co ten pes dělal...
Ten tvůj zánět ve voku mě mrzí.
Dík.
Mně voko šmidrá.
Mohl bych tím tvoje kluky vyděsit.
No tak.
„Hele, co mi váš táta udělal!“
Bubbo J, to bys malému Jackovi a Jamesovi udělal?
No jo.
Líbí se mi fotka všech tvejch dětí.
Měl bys jí nazvat klobouková fotka.
- Proč? - Protože jsou na hlavu.
To je docela urážka, Bubbo J.
Já vím, proto se všichni ostatní smějou.
Takhle vtipy fungujou.
Jak?
Řekneš něco, co naštve pár upjatejch páprdů,
ale normální lidi dělají...
Je tady dneska tvoje krásná žena Audrey?
Není, ale děkuji za kompliment.
To nic.
A tvoje krásná žena tady je?
Co je?
To přídavný jméno se k podstatnýmu nešikne.
Chceš říct, že tvoje žena není krásná?
No, dneska jsem toho hodně vypil...
- Jo? - ...a stejně říkám ne.
- Jak ses se ženou seznámil? - Na internetu.
- Přes seznamku? - Jo.
Ancestry.com.
Bubbo J...
Bylo to lepší, než když jsem omylem šel na Incestry.com.
Bylo mi trapně přejet doleva na své sestře.
Ale musel jsem přejet dvakrát,
abych ji dostal z displeje.
Bubbo J.
Tak jo, bylo to víc než dvakrát.
Přejíždím...
přejíždím.
Ale moje ségra je hnusnější než moje manželka.
- No tak. - Vypadá jako já.
Ty myslíš, že jsi ošklivý?
- Ne. - To je dobře.
Ale kdybych byl holka, tak rozhodně.
Musím říct,
že na ošklivosti není nic špatnýho,
ale ségra to má zmáknutý.
Na stupnici od jedné do deseti...
Zlomky neumím.
Jak hodně věkově od sebe jste?
Jsme dvojčata.
Identický.
Počkej, to nejde, když jste jiného pohlaví.
- Jiný pohlaví? - Jo.
Myslíš, jako když mi žena bere nářadí?
Víte přece, že ženský měly bezdrátový nářadí dlouho před náma.
A když říká, že chce dvojitý pé...
Jo.
- To myslí baterky. - Chápu.
Bubbo J, jiné pohlaví znamená, že ty jsi muž
a tvoje sestra žena.
Jasně, s párečkem a bez.
Tuhle jsem přemýšlel,
když má chlap páreček,
znamená to, že nemůže bejt vegan?
Počkej, moje těhotná sestra taky ne.
Proč ne?
Má přece mlíko.
To je ta svobodná, ne moc hezká sestra?
- Jo. - Má přítele?
- Ne. - Jak tedy otěhotněla?
Je tak blbá, že když vyloupila banku...
Jo?
Byla to spermabanka.
Jak můžeš vyloupit spermabanku?
Nejdřív všem řekneš, ať daj ruce vzhůru.
To by nikoho nenapadlo.
Asi ne.
Hele, někdo to potřebuje vysvětlit.
„Tati, porodila mě máma, viď?“
„Jo, ale já v tom taky měl prsty.“
Bubbo J, děláš někdy něco pro druhé lidi?
- Jako co? - Daroval jsi někdy krev?
- Jednou jo. - To je dobře.
Šest lidí umřelo na otravu alkoholem.
Byl jsi teď někdy u doktora?
Jo, ale on mě pořád nutí něco omezit
jako alkohol, smažený jídlo a cukr.
A cos tedy omezil?
Doktora.
Byls někdy v té skupině?
Jaký skupině?
V té, kde jsou lidé se závislostmi na alkohol a drogy.
Myslíš naši rodinnou sešlost?
Bubbo J, ty jsi alkoholik.
Říkáš to, jako by to bylo něco špatnýho.
Co je na: „Já jsem alkoholik?“
Nepředstavil ses.
Cože?
Máš říct: „Ahoj, já jsem Jeff a jsem alkoholik.“
A my pak řekneme: „Ahoj, Jeffe.“
Bubbo J...
Zkusíme to spolu.
„Ahoj, já jsem Jeff a jsem alkoholik.“
Teď všichni.
Vidíš? Jsme tu pro tebe.
Rozluč se, Bubbo J.
Díky, Dallase!
Je fialový, praštěný...
a nenosí kalhoty.
Přivítejte prosím mého kámoše Buráka.
BURÁK
Jak se vede?
Fajn. Jak tobě?
- V pohodě. - To je dobře.
A se mnou teď,
to chci všem říct,
se už nebudeme bavit o politice.
- Ne? - Ne!
Tos probral s Larrym.
- Ale se mnou už ne. - Fajn.
Nebudeme se bavit o rase, náboženství, hranicích,
sexuální orientaci, LGBT, L-M-N-O-P.
Nic takového!
- Aha. - A neměli bychom soudit
podle barvy kůže ani ničeho takového,
ale podle charakteru a skutků.
To zní dobře.
Ledaže...
- Ledaže co? - Ledaže jsou jako ty.
- Co jako? - Starší běloch.
Co je na tom špatného?
Kámo, vy jste na nic.
Proč?
Všechno špatné, co se děje, je vaše vina.
- Co? - Všechno!
Neříkal jsi, že nemáme soudit podle barvy kůže?
To se samozřejmě nemá.
- No tak. - Ledaže jsi starý běloch.
- Cože? - Půjdete do pekla.
Děláš něco, aby to tady bylo lepší?
Rozesmívám lidi.
Ne, to dělám já.
Ty jsi jen nosič.
Cože? A co nosím?
Mě, v tom kufru.
- Co je? - Počkej.
- Co se děje? - Tohle se uvolnilo.
Co se...
Co se uvolnilo?
Máme technický problém. Vydrž.
Co je, sakra?
Co to děláš?
Tohle se uvolnilo.
Co se uvolnilo?
Tohle.
Co to sakra je?
Tak hýbu tvojí rukou.
To je tyčka?
Jo.
S Josem mám víc společného, než jsem myslel.
Hele, umím napodobit příšeru.
Co?
Sakra, mám zánět spojivek.
Hele, ještě tvůj syn strká prsty
- psovi do zadku? - Buráku!
Měls slyšet zvuk, co ten pes dělal.
Přestaň.
Nech toho.
Buráku...
Kdo to je?
Nech toho!
Odchází.
Bacha, už jde.
Nech toho!
- A když to synátorovi zůstane? - Co?
Bude strkat prsty zvířatům do zadku?
Zvířat je fůra.
Kráva...
Kuře...
Chlap, kterýmu to nevadí...
Přestaň.
Promiň, Jeffe. Obtěžuju tě...
sexuálně?
Sexuálně.
To je sexy.
To sexuální obtěžování je čím dál horší.
To teda.
Co vyštrachají na tebe?
Nic.
- Já nevím. - Co?
Třeba se ozvou komici, se kterými jsi dělal.
„Mluvil mi ze zadku.“
Buráku...
A je to horší. Přidal ozvěnu.
Prdel...
Měl bych ti něco připomenout.
- Taky bych se měl připomenout. - O čem?
Když jsem si tě šel nasadit,
viděl jsem víc lidi v obecenstvu.
Dnes je tu víc mladých lidí, než jsem myslel.
Jo.
Asi bychom měli začít
mluvit jinak.
Fajn, tak zbytek představení odmluvíme španělsky.
Tak jsem to nemyslel.
Nebo to můžeme odtweetovat španělsky.
No, tweet...
- Není ti nic? - Ne, dobrý.
- Co to bylo? - Nevím.
To bylo divný.
Jako bys měl mrtvici.
Jak to, že my mluvíme výborně,
a ty to pořád kazíš?
Jako bys měl mrtvici a zakoktal se.
To by byla prča.
Koktající břichomluvec?
To bysme se nikam nedostali.
Nemohl bys ani říct nejjednodušší vtip.
Ťuk, ťuk...
Otevři ty zasraný dveře!
Pardon.
Co je?
- Neklej. - Sakra.
Do prdele. Promiň!
- Jak jsem říkal, jsou tu děti. - Chápu.
Děcka...
prdel se neříká...
Buráku!
...doma.
Říkejte si to ve škole, kde jste se to stejně naučili.
Buď už...
Buráku, jen něco podotknu.
Víš, žes ztratil botu, že jo?
- Cože? - Ztratils botu.
Ne, kámo, já jednu našel.
Co se to sakra stalo?
To není vtipný!
Proč?
Jsi zhulenej?
Ne.
Tak bys měl víc cvičit.
Není to tak těžký.
Jen hejbej rukou a pevně drž.
No jo.
To je tím krémem?
Nech toho.
- Soustřeď se. - No jo.
To byl břichomluvecký faul.
To se dělá?
Zahodils svoji loutku.
Seš jak narušený děcko.
Mluvíš si pro sebe a házíš s loutkama!
Sledují tvoji kluci naše vystoupení?
Sledují.
A klejí?
- Ne. - Teď už budou.
Nejlepší je, že řeknou to slovo na P,
ale nebudou při tom hýbat pusou.
To je super.
Půjdeš na rodičák:
„Pane Dunhame, vaši synové mluví sprostě.“
A ty se zeptáš: „Hýbají při tom pusou?“
Učitelka řekne, že ne.
A ty řekneš: „Tak jak to sakra víte?“
Ne, takhle...
„Tak jak to sakra víte?“
- Rozluč se, Buráku. - Díky, lidičky!
Počkejte.
Tak počkat!
Víš, koho jsem už dlouho neviděl?
- Koho? - Joseho.
To je pravda.
Jose, paprička na tyčce.
Jo.
Vlastně jsem ho neviděl,
co je Trump prezidentem.
Vytáhneš ho?
Víš, Buráku,
v dnešní politicky rozjitřené situaci
si pár lidí myslí, že bych
s Josem ani neměl mluvit.
Jose...
Moment.
Dlouho jsem to rozebíral
a myslím, že se k Josemu chovám hezky.
- A... - Měli bysme hlasovat.
- Cože? - No jasně.
Tak jo.
Kdo nechce vidět Joseho Jalapeña
a myslí, že bychom ho v šou mít neměli?
A kdo ho tady chce vidět?
Kdyby to říkali ve zprávách,
jako hodně věcí dneska,
řekli by, že to bylo těsný.
Tak Joseho přivedeme. Vlastně je hned tady.
Hele na něj. Hele...
- Můžeme? - Sí, señor.
Tak jo, představ se pro ty, kdo tě neznají.
- Jmenuji Jose. - Jak dál?
Jose Jalapeño...
Jo.
...na tyčce.
Jose, podle Buráka ses schovával,
protože se bojíš Trumpa.
Ne, señor.
Zasekl jsem se v kufru,
protože tam pitomec Walter postavil zeď.
Walter postavil zeď v kufru?
- Sí. - Když zavřeš kufr,
je to, jako bys zavřel hranice.
Tobě se směje zadek?
Ne.
Máš zánět spojivek a smějící se zadek?
Nech toho!
Když se zlobíš, jsi k sežrání.
Jose, dneska jsi mi říkal,
že chceš říct něco důležitého.
Nerad to říkám,
ale chci šou opustit.
- Jo! - Tak moment.
Teď jsem ti asi nerozuměl.
Ale já mu rozumím.
Myslím, že chce odejít.
Jose by to řekl španělsky,
ale z nás tří ten jazyk zná jen on.
Nedělám si srandu.
Jose umí španělsky, ale Jeff ne.
Je to k posrání.
- Nemluv sprostě. - Pardon.
Je to k el posranino.
Jose, proč chceš naši šou opustit?
Nemůže odejít.
Přesně tak. Potřebujeme tě.
Ne, on doopravdy nemůže odejít.
- Proč ne? - Nemá přece nohy.
Stačí mi moje tyčka.
To říkala i tvoje máma.
Cože?
Můžeš zkusit odejít, ale spadneš.
Pak budeš Jose Jalapeño na zemi.
S tvojí mámou.
Počkej!
Pak bych na něj šlápl a zlomil mu tu tyčku.
Byl by Jose Jalapeño se zlomenou tyčkou na zemi.
Máš něco o mý mámě, Jose?
Ne, tentokrát to byla tvoje sestra.
Co? Já mu nakopu prdel.
Já žádnou nemám.
Tak tyčku nebo co tam máš.
- Buráku... - No tak!
Říkám, že nemůžeš odejít,
ale třeba je ta tyčka dřevěná noha.
Pak je Jose Jalapeño na dřevěné noze.
Ale noha musí mít koleno
a ta tyčka koleno nemá.
Ale mohla by mít,
kdyby ji přeřízli napůl a dali tam pant.
Ale pak by se jmenoval Jose Jalapeño
na dvou půlkách tyčky s pantem.
To zrovna neklouže po jazyku, co?
Ne, ale tvoje ségra jo.
Hej!
Cože?
Jose, proč chceš odejít?
Žiju ve lži.
Já to věděl!
Je Mexičan a je gay.
Mexický gay.
Na takovou párty bych šel.
Jose, tobě se něco nelíbí?
Tohle je dobrá práce,
ale není to můj sen.
Co je tvůj sen?
- Chci být... - Počkat, já vím!
- Co? - Chce změnit národnost
a být bílý.
To je směšně, nemožné a urážlivé.
Ne, v zadku už tyčku má,
tak je z půlky hotovo.
To byl vtip o běloších. Jo!
I běláskům se líbí.
A Mexičanům i mexickým gayům.
Já mám rád ostré taco.
Počkat, gayové tacos nemají rádi.
Komu ten vtip nedošel,
to někdo vysvětlí po cestě domů.
- Buráku. - Fotky po nich nechtějte.
Buráku!
To není běžné selfie.
Je to spíš na Snapchat.
Číča.
Buráku!
Fajn!
Je to špatný, protože žádná ženská neřekne, ať ji rozezpíváš.
- Buráku... - Což by bylo super.
- Nech toho. - Ale mohla by zamňoukat.
Hlavně bacha na ty, co dělaj...
Jose, řekl bys nám prosím, co chceš dělat.
Chci být astronautem.
- Buráku... - Ne, to je super.
Astronaut Jose.
A bylo by super, kdyby postavili raketu
s převodovkou.
- Proč? - Mohl by dělat šaltpáku.
Buráku, proč si pořád děláš z Joseho legraci?
- Ty jsi tyran? - Ne.
- Je, Jose? - Ne, señor.
- Sí. - Je to kretén...
- s tyčkou. - Rozlučte se, kluci.
- Já jsem Burák. - A já Jose Jalapeño.
Tady jsou!
Dobře.
Myslím, že víte, kdo přijde teď.
Přivítejte
nejoblíbenějšího teroristu na světě,
mrtvého teroristu Achmeda.
MRTVÝ TERORISTA ACHMED
Dobrý večer, texaští bezvěrci.
Jak se máš, Achmede?
Počkej, než začneme, mám otázku.
Ano?
Je špatné, že jsem odpojil bratrance od přístrojů,
abych si nabil telefon?
To si děláš srandu?
Ne, měl jsem jen tři procenta.
A co tvůj bratranec?
Ten je už na nule.
Upřímnou soustrast, Achmede.
Jak skončil na přístrojích?
Můj strejda řekl: „Zatahej mě za prst,“
a oba explodovali.
To není vtipné.
Nenuťte mě to říct.
Zabiju tě.
Nejsem připravený.
Hej, chceš říct, jakej vtípek dělám lidem
v nemocnici?
Vtípek?
Co děláš lidem v nemocnici?
Vyzváněcí tón na mým telefonu je zvuk,
co dělá přístroj, když umřeš.
- Cože? - Stojím vedle postele,
zazvoní mi telefon a ty slyšíš jen...
Zvednu to a povídám:
„Právě jsi ho prošvihl.“
To je dost morbidní.
Hele, s kým mluvíš.
Počkej, měls tam být,
- když můj bratranec umřel. - Proč?
Mohl jsi ho naposledy rozmluvit.
To je geniální.
Měl bys chodit po pohřební službě
a děsit lidi.
Nebo na pohřbu.
„Drazí pozůstalí, zde leží strýc Charlie...“
„Já ještě žiju.“
Nejlepší YouTube video na světě.
- Jsi dobrý táta? - Samozřejmě.
Ale někdy se na děti hrozně naštvu
a řeknu jim, že je zabiju.
To není dobré.
Já nevím, ode mě to docela funguje.
Co přesně říkáš?
„Buď si udělejte úkoly,
nebo vezměte můj batoh na trh.
Je to na vás!“
Achmede, dnes jsme se tu trochu bavili o politice
a ty jsi v této zemi už hodně dlouho.
Politicky, kdybys měl občanství,
byl bys demokrat, nebo republikán?
Jiná volba není?
Rád bych si přikoupil samohlásku.
Ale vážně, šel bys někdy do politiky?
Kdybys mohl, kandidoval bys do úřadu?
Ne! Já z úřadu utíkám, když nastavím odpočet.
To je moje práce. Nesmějte se!
Ještě ne.
A to je další věc, co mě štve.
- Co? - Mých 72 panen
se teď přidalo k hnutí Me too.
Už jim ani nemůžu říkat panny.
- Ne? - Ne.
Teď jim musím říkat
„72 silných, svolných žen s charakterem...
bla bla bla...“
Skoro.
Víš, co se teď stane, když si vezmu viagru?
- Co? - Zablokuje se mi čelist.
Ticho! Já vás zabiju!
Ty jo, já jsem jak rocková hvězda.
Pojďme to říct společně:
- Tři, dva, jedna... Ticho! - Ticho! Já vás zabiju!
To je skvělý.
Zrovna jsem pomohl 10 000 lidí spáchat zločin.
Trápí tě ještě něco, Achmede?
Jo, celá ta politická korektnost.
- Vážně? - Šílím z toho.
- Proč? - Všichni jsou tak úzkostní.
Uklidněte se, sakra. Zkazíte každou srandu.
- Srandu? - Jo.
Třeba už nemůžu říkat vtipy jako:
„Dva černoši vejdou do baru...“
„Takové vtipy říkat nemůžeš.
Jsi rasista.“
- „Dva židé...“ - „Ne, rasista.“
„Dva běloši...“
„Jo, ten říct můžeš.“
Počkat, proč je v pořádku říkat vtipy o běloších,
a o ostatních ne?
Můžeš říkat rasistický vtipy o rasistech.
Sakra, jsou proti mně.
Jo.
Proč jsou ty dva běloši ve tvém vtipu rasisti?
Tak to chodí.
- To jsem pohnojil. - Jo.
Takže ty říkáš, že všichni běloši jsou rasisti?
Ne.
- Vždyť jsi to právě řekl. - Ne, tos řekl ty.
Tak jak jinak musíš být politicky korektní?
Třeba jsem vždycky říkal svou hlášku:
„Ticho! Já vás zabiju.“
Lidi to zbožňovali.
Bylo to na tričkách, hrnečcích...
Žrali to. Teď se každý naštve.
„On nám vyhrožuje.“ Abyste se z toho nepo...
Jo, vy fňukny!
Já vám vyhrožuju!
Jmenuje se to teroristická hrozba.
Není to taková věda.
Říkám „já vás zabiju,“ ne „sáhnu na vás“.
Možná bych to měl začít říkat.
„Hej, sáhnu na tebe.“
Hej, chlape...
Já si sáhnu.
- „Chlape?“ - Cože?
- „Hej, chlape?“ - Dámě to říct nemůžu.
- Proč? - Ty bys byl za kreténa
a oba by nás zažalovali.
No jo, ale „Hej, chlape?“
Tak jo.
Hej, ty...
já si sáhnu.
Hej, ty rozpoznatelného pohlaví,
já si sáhnu.
To je oplzlé, a ne hrozivé.
Ženy mě zbožňují, protože už jsem nahý.
Vždyť...
Jsi samá kost.
No právě.
A jsem připravený na akci.
Ticho!
Já si sáhnu.
Co to...
Já umím pískat!
Můžu i prdět?
Nemůžeš.
A sakra.
Něco je špatně.
Vidíš to?
Jo.
Tos udělal ty?
Nevím.
- Nebo já? - Nevím.
Umíš to spravit?
Nevím.
A co sakra víš?
- Nevím. - Sprav to, ty bezvěrče!
Bojím se pohnout!
Sprav to!
Zabiju tě odsud.
Nemáš grilovací omáčku?
To není vtipný!
Nesmějte se!
Nechtějte, abych na vás šel.
Co?
Jak by ses tam dostal?
Můžeš mě tam hodit. Jako zasranýho Buráka.
Byli jste skvělí.
Díky, že jste přišli. Uvidíme se příště.
Sbohem, bezvěrci!
Díky, občané Dallasu a Texasu.
Překlad titulků: Ludmila Vodičková