-[insekter surrar och sjunger] -[fåglar kvittrar]
[kvinnlig programvärd] Bonoboapor,
människans närmaste släkting med många fascinerande likheter.
Förutom en sak.
Bonoboapor är extremt promiskuösa,
medan människor bildar livslånga och monogama parrelationer.
Eller…?
70 % av världens relationer upplever otrohet,
och globalt skiljer sig så många som 60 % av alla par.
Ändå fortsätter standardnormen
att kretsa runt den enda livslånga kärleken.
Varför?
När våra förmänniskor började gå på två ben
för att hitta mer föda,
blev honan tvungen att bära barnet i famnen,
i stället för på ryggen,
som när vi gick på fyra ben.
Med barnen på ryggen kunde honorna försvara sig själva.
Men från den här punkten i historien
blev hanarna tvungna att försvara både kvinna och barn.
Och enligt somliga lades här grunden till människans monogama parbildning.
[åska och dramatiskt musikackord]
Sen kom religionen.
-[kyrkklocka slår ett slag] -Omkring 350 e. Kr.
beskrev Augustine av Hippo människans sexualitet och lust
som moraliskt förfall,
vilket skulle bestraffas med evig fördrivning från paradiset.
Stackars Augustine var mycket bekymrad över människans drifter
och definierade äktenskapet som en institution för att reglera dessa.
Äktenskapet är acceptabelt för reproduktion, trohet och sakrament.
Utan lust och passion, dock.
Då brann man i helvetet.
[människoskrik]
[slag av kyrkklocka]
Men hotet om Guds straff
verkade inte stoppa den mänskliga drivkraften.
[kvinnliga röster och skratt]
Eller…ska vi säga den manliga?
[klassisk gitarrslinga]
Fram till 1700-talets romantik, då känslorna äntligen fick ta plats.
Äktenskapet blev nu ett tvåsamt, livslångt och monogamt ideal.
[fågelkvitter]
[skratt]
Men de utomäktenskapliga lustarna ville inte låta sig tämjas.
Fram tills…
[vinande ljud]
[en fjäder spänns]
-[taktfasta rop] -…början av 1900-talet,
då kvinnokampen äntligen ställde krav på lika rättigheter
och jämställd sexuell frihet.
Vilket var problematiskt för den kristna kyrkan.
Skulle de nu behöva hantera bordeller för kvinnor också?
Ja, vi vet ju hur det gick…
[höga knackningar]
Men som tur var fortsatte kvinnornas frigörelsekamp
under hela 1900-talet.
[trumvirvel]
Från och med 60-talets sexuella revolution
fick en ligga och leva med den partner en själv hade valt.
[sitarmusik]
Den moderna parrelationen skulle nu erbjuda allt.
[diskorytm]
Här förväntades trygghet och äventyr, vänskap och sex,
allt under samma tak i ett livslångt partnerskap.
Så varför skilde sig människorna mer än nånsin?
[glad partymusik]
[prat och skratt]
Finns det några snälla barn här?
[på engelska] Tomten är här!
[på norska] Kolla vad han har med sig! Va!
[jubel]
Jamen, nu så håller vi i alla fall tummarna.
Och hon är ju ändå i fjärde månaden, så det borde ju funka…
Wow, det är helt fantastiskt att ni ska göra det på riktigt.
Bara några år med blöjbyten och sömnbrist och dålig ekonomi.
Det är ingenting att bli osams över.
Sa han som skilde sig efter tre år bara.
Exakt. Jag vet vad jag pratar om.
Jag och Teun har ingen illusion om att det kommer att vara lätt i nån ålder.
Ska ni kalla er pappa ett och pappa två?
Pappa och pappas kille. Det är Toms sperma. Det här är framtiden.
[norska] Tänk att ni vet vad ni ska göra de kommande tio åren av livet.
Fan, jag vill inte bli vuxen.
Adam, jag tror inte att det är nån risk att du nånsin blir vuxen.
Jag tycker faktiskt att det är ganska vuxet att ni ska flytta ihop.
Ja, nu så väntar vi bara på lite små knoddar också.
Ja, och vi tränar jättemycket.
Vi tränar hela tiden.
Okej, ja…
Skål för er.
Skål för den nya lägenheten.
Skål, skål, grattis.
Kul att fira jul på sommaren.
-Skål. -Skål.
Skål.
Ja ja, god jul!
Hallå, kan vi börja knarka snart? Jag börjar bli aspackad här.
Frida, har du en liten tallrik? Så vi kan…
Jag tror att vi har en tallrik. Vi har tallrikar inne i tallriks…
…lådan.
[menande skratt]
[viskar] Jag älskar dig.
[smäktande gitarr]
["Forever and a Day" spelas]
PARBILDNING
När åkersorkar har sex
utlöser deras hjärnor dopamin - belöningshormonet.
Det gör att de känner glädje och vill ha mer av sin partner.
Och det är samma sak med människor.
Sex ger dopamin, vilket skapar anknytning,
som i sin tur är grunden för parbildning.
[dämpade stön och suckar]
[Frida] Vänta. Vänta, jag ska bara…
Så.
[Björn] Ja, där…
[Frida] Det var…
Åh! Mm…
[Björn] Det känns som två månader sen vi gjorde det här.
Nej, vi knullade i lördags.
Har du glömt det?
Va? Gjorde vi det?
Ja, det gjorde vi.
Det kan inte ha varit med mig.
[flåsiga skratt]
[dämpad duns]
[Björn] Nej, hon trillade ur sängen?
Hon slog säkert bara huvudet i sängkanten.
Det är lugnt.
[sexläten]
[Frida] Gud, vi kanske borde skaffa en sömnterapeut eller nåt.
Jaså?
Nämen, jag menar hon vaknar fortfarande varje natt.
Ja, ingen av de andra var ju så. Jag fattar inte, alltså…
Vi har ju inte sovit ensamma, typ, sen för alltid liksom.
Är det… Är det här normalt?
[Björn] Måste vi prata om det här nu?
Nej, förlåt, förlåt.
Det är bara…
Så fort huvudet landar på kudden liksom…
…kommer alla tankar. Förlåt.
-[Björn] Snälla, kan du bara vara tyst? -Ja, förlåt.
[stön och suckar]
[Frida] Kom hit, älskling. Kom hit.
Vänta. Vänta, kondom.
[Björn] Nämen snälla.
Sluta gnälla. Sätt bara på kondomen, snälla.
Jomen, kan vi inte bara… Snälla.
Nämen sätt bara på den. Kan det vara så svårt, liksom?
Nej, jag vill bara känna dig på riktigt. Det är väl inte så konstigt?
Men antingen så proppar jag mig full av hormoner eller metallbitar
eller så blir jag ju gravid igen.
Och inget av det får hända, så sätt bara på den.
-[prassel] -Ja, jag ska.
Vi har den här diskussionen varenda jävla gång.
[Björn, på engelska] Nu har soldaten hjälm på sig.
-Sära lite på benen. -Ja.
Så.
Okej.
[Björn] Vänta.
[Frida] Fokusera nu.
Hårdare.
[Björn] Vad sa du?
Hårdare?
Vill du ha hårdare?
-Varför vill du ha det hårdare? Va? -Snälla…
-Skulle du önska att jag var större? -Nej.
Nämen, sluta.
Fråga inte det efter tre barn och tio år.
Du kommer att gå sidledes när jag är klar med dig.
Jag älskar att få vara inne i dig.
[avlägset] Mamma?
-[Frida] Nej, fortsätt bara. -Okej.
Mamma!
[Frida] Men fortsätt bara!
[Björn, ansträngd suck] Ligg kvar.
Mamma!
[Frida] Men i satan…
[suckar]
[Frida] Gud!
[Frida] Okej, fem minuter till avgång!
Pappa, tror du att jag får en hund till jul?
Vadå?
Vad sa du…? Nej, vi kan inte ha nån hund här.
Inte inne i lägenheten. Det är synd om djuren.
-Anna? Anna! -Sluta stressa mig. Du behöver inte tjata.
Jo, jag behöver ju det. Klockan är 7.30. Kom igen.
Stress är dåligt för hälsan.
-Det säger du själv. Eller hur, pappa? -Ja, vänta lite.
-Pappa, du svarar ju inte. -Nej, vad sa du?
Ni är så irriterande, ni lyssnar inte. Ni stressar mig. Stress är inte bra.
Jag vet. Förlåt, älskling.
-Ta de här. -Jaha.
-Bra. -Bra, chop-chop. På med overallen nu.
-Anna, snälla… -Ja.
[Björn] Jävla skit också!
-[Frida] Kom igen. -Men jag vill ha de sköna strumporna.
Ja, men det är kallt ute så du måste ha strumpor.
Men jag vill ha de sköna…
-Hallå, sluta! -Hon drog i mig.
-Ja, jag såg det. Gör inte det. -Men jag vill ha de sköna strumporna.
De är smutsiga. Du måste ha rena strumpor.
-Vem har tagit min vattenflaska? -Jag har tagit din vattenflaska.
Säg det, då.
Jag orkar inte bråka med dig, Louie.
Okej.
De här strumporna är bra. Jag älskar dem, mamma.
-Har du tagit… -Ja, vad ska du ha?
Vad är det här?
Vet ni alla vad det är?
Ja?
En kaka.
Ja… Men inte riktigt än, va?
Ja, Liam.
Det är ett recept.
Exakt. Det är det.
Och vad behöver vi recept till?
Till att baka kakor till exempel.
Precis. Ja. Det behöver vi.
Och om vi inte hade ett recept, då kanske kakan blev hård eller lös.
Eller det kanske blev en lasagne i stället.
-Det var ju inte det vi ville ha. -Nej.
Eller hur? Så ett recept är en instruktion.
Vi använder receptet som en instruktion.
Och det är samma sak med datorer.
[danska] Det är så bra.
Men kära vänner, vi ska väl inte bli för bekväma?
Julbonusen kommer inte av sig själv. Nej. Ni vill väl ha den nya bilen?
Vill ni inte det? Vill ni inte det? Jo, det vill ni!
Så tillbaka till arbetet. Ut med er.
Ut, ut, ut.
Stefan, redovisningen var jättebra.
Monica, jag vill prata med dig ett ögonblick.
Ja, lätt för henne att jobba dygnet runt när hon inte har nåt att komma hem till.
-Vadå? Har du varit hemma hos henne? -Sluta.
-Har du legat med henne? -Nej.
Men hon säger det själv. Hon vill inte ha en familj.
Hon vill bara leva livet.
Ja, det kan man ju i och för sig relatera till.
Men kolla här.
Vem vill ha en bil, om man kan få en sån här kille?
-Wow. -Va?
Var hittade du den?
Bangkok. Den var ganska billig också.
Jag har mejlat killen som har affären. Hur cool som helst.
Det ser ut som bra grejer.
Med den där kan vi komma hela vägen till Nepal.
-Jag kan knappt vänta. -Nej, inte jag heller. Alltså, det…
Shit, ska du hemåt, eller?
Nej, jag ska jobba några timmar till. Barnledig vecka.
Jaha, kul för dig.
-Ha det så bra, då. -Japp.
Hallå hallå! Hej.
-Han läser. -Sen…
…sa ormen…
…att hon…
Du kan inte ens säga hej?
…äta äpplet, men…
Du är min lilla älskling.
-Nej, men vad fan i helvete?! -Vad gjorde jag?
-Jag höll på att tappa den. -Jag ville bara ge dig en kram.
Ja, men Leo har sett så mycket fram emot att få läsa den där boken för oss.
Köpte du tvättmedel?
Vad är det för bok du läser, Leo?
-Hej, pappa. -Hej.
Vi håller på och läser Alex och Eva i skolan.
Adam och Eva, älskling.
Alex och Eva är väl rätt fint?
-Gjorde du det? -Nej, jag glömde tyvärr det.
-Sorry. Men jag köpte vin. Vill du ha? -Nej tack.
-Nej… -Pappa, vill du höra?
-Jag vill gärna höra. -Lyssna.
-Okej. -En dag när Eva var i…
Anna, nu äter vi. Kom igen!
Hej, min lilla älskling. Är du hungrig?
Bra.
Bara för att vi hade en liten olycka i skolan i dag.
-Jag har fattat det. -Så jag behöver tvätta.
Jag fattar det, men jag har glömt att köpa det, okej?
-Jaja… -Seriöst, pasta i dag igen?
Om inte du tycker om det, kan du lägga dig utan att äta middag.
Och så tar jag den här. Slut i rutan.
Du kan inte bara ta den så där.
Jo, jag kan faktiskt göra det,
för nu ska vi äta middag allihop tillsammans.
Kom igen, så käkar vi.
När du pluggar, så håller inte jag på och stör dig.
Varför gör du det på mig?
Mamma, säg till honom. Han tog min bok.
Varför behövde du ta själva boken nu?
Men älskling, han menade inte att bara ta den, okej?
Men nu äter vi först och sen så läser vi resten. Okej, gubben?
-Jag är arg! -Ja, nu räcker det!
Nu räcker det. Vi har hört att du är arg.
Du… Ju fortare du äter nu,
desto snabbare kan vi gå och mysa i soffan och läsa den sen, okej?
Okej, gubben?
Du, ta det lite lugnt. Va?
Kom och sätt dig. Jag ska visa en grej.
Wow.
Wow… Så ni tänker verkligen åka?
Men gud, ja.
-På riktigt? -Själv… Ja, på riktigt. Självklart.
Ja…
Det är supercoolt.
Ja, verkligen.
Louie behöver bada, Anna hade läxor, så jag tänkte precis…
Kan inte du fixa badet? Gör det.
[engelsk tv-röst]…veta om våra gener säger något om våra hjärnor.
-Vi kan forma hjärnan. -Tänk på vem du sitter här…
Björn?
Björn. Gå och lägg dig i sängen.
[vatten rinner]
[viskar] Fan!
Björn?
[blixtlås]
[man] Jag tror att vi låg med varandra…
…en sex gånger i timmen i början.
Ja, då var det… Då var det åka av. Ja det var det.
Sen så blev det en gång i månaden, och nu är det då…
Ja, vad är det nu? Nu är det…
Ja, testosteronhalten sjunker ju som fan efter smekmånaden.
Ja, det är ju…
Vi grabbar brukar skoja om det.
Vad var det?
Testosteronhalten!
Sen är det ju också så, det måste man nog erkänna att det är…
Man behöver ju inte visa musklerna för att fånga henne, så att säga.
Ja, nu har vi varandra.
Och det är ju bra det med.
Tror jag.
Eller, älskling?
Har vi det?
Alltså…
Ombyte, kex, vattenflaskor.
Ja, vi har allt.
Vi drar nu.
-Va? -Ja, jag sa ju det för typ en timme sen.
Du svarade till och med.
Vad sa du? Är det inte lördag i dag?
De har varit vakna i timmar och måste ut innan de stryper varann.
Okej.
Du kan väl dammsuga när vi är borta?
Hur mår du?
Det är inget nytt alls. Inget nytt. Det är bara jobb - barn, barn - jobb.
-Hur är er nya lägenhet? -Den är fin.
-Ja? -Ja.
-Jag vill komma. -Ja, så klart.
Olli verkar glad, tycker jag.
Ja.
Jag hoppas det. Alltså, den är väldigt liten.
Men det funkar ju, för oss två.
Och du?
Det är bra.
Har du träffat nån?
Va?
Nej, verkligen inte.
Inte träffat nån, men det finns en ung liten vältränad sak
som kommer över och dricker lite te ibland.
[engelska] Herregud!
-Hur vältränad pratar vi om? -[engelska] Väldigt vältränad.
-[svenska] Är det så? -Ja, jag skäms nästan.
För att jag känner att mitt liv, typ, känns helt perfekt just nu.
Jomen på riktigt. Jag får ju det bästa av båda världar.
Jag får en hel vecka när jag kan vara med Olli
och hundraprocentigt vara närvarande och vara hans mamma.
Och sen så får jag en vecka när jag…
…kan bingea tv-serier, slippa äta äcklig barnmat
och kan ladda batterierna.
Jag saknar Olli skitmycket när han är hos Adam, så klart.
Jag kan inte ens tänka på det, men jag kunde inte stanna i det vi hade.
Jag vet.
Gud, vilken läggning, alltså.
God natt.
Är du lycklig med vårt liv?
Ja, jätteglad, älskling.
Vad tänker du på?
Jag tror inte att du är det. Eller jag.
Jaha.
Men saknar du att vara själv?
Va?
Inte som i att vara singel, men…
Bara göra nåt för dig själv,
eller vara dig själv, eller oss själva?
Alltså, det är klart det kan finnas saker jag saknar att göra,
men det är inte så att vi inte kan göra dem.
Det är bara det att dagarna är så jävla packade just nu…
-Men är du verkligen lycklig? -Nja…
För det känns som att vi bara går på nån rutin här, du och jag.
Du kanske borde tänka mer på dig själv, ta det lite lugnt i vardagen, chilla lite.
Ja…
Men det är väl inte så lätt, mellan tre barn och ett heltidsjobb.
Jo, det är det faktiskt.
Det är bara att göra det.
Det där är ju bara skitsnack.
Och det är inte realistiskt.
Hur ska vi kunna ta det lugnt mellan läxor, aktiviteter och matlagning…
Varför tror du jag planerar den här motorcykelresan?
Ja, det är ju precis det jag menar.
Det känns som att du flyr från vårt liv i stället för att delta.
Men vänta lite, du sa precis att vi skulle sakna att göra saker själv.
Sa du ju. Då kan väl du också göra saker själv?
Det är ju inte så lätt. Det är det jag säger.
Jo, det är du som gör det så jävla komplicerat.
Du måste ju inte gå upp klockan halv sju varenda jävla morgon.
Du måste ju inte laga varm mat varenda kväll.
Man kan ju lösa det.
Du måste inte tvätta kläder hela tiden. Så smutsiga är kläderna inte.
Det måste jag. Vad fan menar du?
-Du kan slappna av lite i vardagen! -Vem fan ska göra allting då?
Jag lägger mig på soffan. Jag orkar inte med dig just nu.
Jamen, det är ju toppen. Det där är perfekt.
Underbar problemlösning.
Jag säger ju bara att jag inte är som du.
-Nej. -Nej.
Jag kan inte bara stänga av min familj. Jag kan inte ta sovmorgon varje lördag.
Jag kan inte det.
Och jag drömmer inte om att resa genom Europa
på nån jävla motorcykelresa med mina vänner.
Jag gör inte det.
Jag är här och nu i mitt liv, och det har jag ju valt.
Det känns som att du alltid drömmer om att vara nån annanstans än här.
Jaha, då känner du väl det, men jag… Vad vill du att jag ska säga?
Jag vill att du ska prata med mig. Vi måste ju prata om det.
Vi är fan alltid trötta, och jag vet att det aldrig är läge,
men när jag försöker prata känns det som att du vill gå därifrån.
Ja?
Vi kanske borde prata med nån. Typ en parterapeut.
Jag mår bra, Frida. Men du kanske behöver gå i terapi.
Ja, det är ju jävligt orättvist, herr analporr.
Jag vet ju att du också vill ha ut mer av livet
än fucking fredagstaco och vardagsknull.
Varför kan vi inte prata om det?
Vi kanske kan göra nåt åt det.
Typ, inte vet jag…
Ta en paus eller…
Kanske kan testa med en tredje person eller…
-Eller kanske inte. -Nej.
Men jag vet ju att det finns saker man kan göra.
Vi måste bara ha hjälp.
-Alla går i terapi, så varför inte vi? -Jamen, vänta lite nu. Lyssna här.
Det blir inte nån paus mellan dig och mig. Det kan du glömma.
Och det där med en tredje person… Jag vet inte vad du har rökt i kväll. Va?
Och lyssna, terapi är inte svaret på allt.
Inte för mig i alla fall.
Vad tycker du att vi ska göra då?
Vi kanske bara borde gå ut och ha lite kul.
-[en klocka klämtar] -[exotiskt fågelkvitter]
Jamen gud, ja. Det var ju samma sak för oss.
När våra oxytocinnivåer kraschade,
då blev vi plötsligt som bror och syster.
Alltså, jag var ju lika kåt som vanligt,
men ni vet, man knullar ju inte sin brorsa, liksom.
[Hanen suckar]
Så då ville djurparken försöka boosta våra hormonnivåer igen.
De tyckte vi höll på att bli för passiva. Ja.
Då fick vi lite nya leksaker.
Alltså, först tyckte jag att det var aslöjligt.
Jag menar, skulle han försöka få ett sixpack, liksom?
[högljudda stön]
Aj! [skratt]
[hanen skrattar]
Men, sen alltså…
Vad kan jag säga?
Kolla in de där absen, liksom.
[morr]
-[smällande ljudeffekter] -[hanen stånkar]
Satte ju verkligen sprätt på kemin.
Yeah, baby.
[dovt rytande]
Sover hon?
-Som en liten björn. -Bra.
-Fan, vad het du är. -Sluta.
Man bara stoppar in den här.
Stopp. Jag känner mig bara trött.
Men då går jag nu.
Eller ska jag vänta på dig?
-Nej, det är lugnt. Mamma kommer snart. -Okej.
[harklar sig] Vi kan ju mötas upp senare om du vill.
Nja, om jag inte somnar vid middagen.
Jag är ganska säker på att dina festliga kompisar
säkert har nånting som håller dig vaken hela natten.
Det känns ju jävligt pubertalt.
Det är väl ingen som har knarkat på typ hundra år.
Och vem skulle ta barnen i morgon?
Men ursäkta mig, de har faktiskt en pappa också. Va?
Jag kan ta barnen i morgon bitti, så kan du gå ut och ha lite skoj.
Jag tror du behöver det.
[viskar] Okej.
Ha det så trevligt.
-Hej. -Hej då.
-[intensiv diskorytm] -[skratt och prat]
-Hallå! -Hej!
Hej!
Hej.
-Nu är det jag. -Jag orkar inte mer. Hej!
Aj!
[sorl]
[danska] Det låter fantastiskt. Bara ni två?
Ja, javisst. Det är… Tack.
Vi pratar om resan.
Ja, javisst. Det blir hur grymt som helst. Bara jag och Martin. Ändlösa grusvägar.
Vi har ju hållit på med såna här resor sen vi var typ 20.
Typ 20? Och vad är ni nu, typ 21?
Ni två…
-Skål. -Skål.
Jag älskar motorcykelresor. Älskar det.
Va, kör du hoj?
Om jag kör? Skojar du? Jag älskar det.
Grymt. Vad kul. Det är bästa sättet att se världen på, om du frågar mig.
-Och mig. -Helt underbart.
-Drullputte. -Va?
Jag tappade nåt.
Vad sa du?
Vad tappade du?
Hallå hallå. Behöver du hjälp?
Nej, jag tror det går. Tack.
Vad gör du?
Ja, men kul. Motorcykel…
Du, gissa vad jag har.
-Vadå? -Nej, men jag tänkte festa lite.
-Nej…? -Jo, kom igen.
-Här? -Ja.
Nu?
-Vad är det? -Nej, kul. Kul!
-Va, ska du gå? -Jag kommer. Jag ska bara hämta lite is.
-Namngivningen. -Nämen, vår sista fest var ett barndop.
-Skål. -Alltså herregud, jag är så passé.
Älskling, sluta. Du ser fantastisk ut.
Festen tar inte slut i förorten. Det är bara lite annorlunda.
Han har rätt. Jag har aldrig sett så mycket swingers och droger.
Det är som en cirkus.
Skojar du med mig? Vad bor du i för förort?
På riktigt?
-Men hur funkar det för er? -Vi tar väl det sen.
-Jag vill veta. -Jo, vi tar det…
Alltså, hörni.
Apropå swingers och droger,
så har mamma med sig en liten present till er!
Folk har börjat använda MDMA för terapeutiska anledningar.
Jag har massor av trauman som jag måste bearbeta,
och ni behöver obviously slappna av, så skål för att vara omodern och oseriös.
-Och att vi träffas lite oftare? -Det ska vi faktiskt.
Skål för att alla ska vara lite mer öppna för nya äventyr.
-Jag är alltid det. -Skål.
-Okej, Björn tar barnen i morgon. -Barnen kommer bära Björn.
-Gud, jag älskar Björn. -Skål för Björn.
Skål för Björn.
Åh, fy fan.
Efter alla de här powerpoint-redovisningarna
behöver chefen ett ligg och ta det lugnt, så…
[danska] Va? Så får man inte säga. Det är politiskt inkorrekt att säga så.
Men du kan ju knulla henne om du vet vad kvinnor behöver.
Åh, fy fan… Nej, nej.
Hur är det med dig, Björn? Vad behöver du?
-Jag behöver en drink. Vad vill ni ha? -Jag…
-Sex on the beach… -Sex on the beach.
Sex on the beach, två stycken.
Sex on the beach? Ja tack.
Hallå…
-Det går inte. -Inte?
-Nej, det blir inget bra. -Säker?
Ja, jag är säker.
Jag är gift. Jag är inte den sortens kille…
-Vadå? -No worries. Förlåt.
Det blir inget bra.
Okej, jag retas bara. Det var inte seriöst.
Nej, och fötterna drillar…
[viskar] Du ska veta att jag är villig att suga din kuk när som helst.
Och jag menar när som helst. Säg bara till.
Okej.
-Okej? -Okej. Tack.
Ett ord.
-Okej, skål. -Ja, skål.
[diskolåt i bakgrunden]
Vi hade finbesök på gården.
Ja, president Calvin Coolidge var här.
Och hans fru Grace frågade bonden: "Hur ofta parar sig tuppen?"
"Ja, dussintals gånger om dan", svarade bonden då.
"Jaha", sa Grace.
"Säg det till min man."
Presidenten frågade då: "Är det med samma höna varje gång?"
"Nej", svarade bonden. "Det är olika hönor varje gång."
"Ah", sa presidenten då.
"Säg det till min fru."
[kackel]
[busvissling]
[diskolåten fortsätter]
Man måste ta kontroll över sitt narrativ.
Kolla på mig och Teun, va? Vi tog tag i våra problem.
-Vi slängde ut skärmen. -Ut med skärmen!
In med familjeterapeuten.
Och så drejskivan.
Fan, det är inte lätt att leva.
Nej.
Du har ju ett val, hur du vill leva ditt liv.
Du kan forma det precis hur du vill.
Alltså, vårt är inte instagramperfekt, men det är i alla fall vårt.
Eller hur?
-Det är jätte… Ni är jättefina. -Jag menar det!
Jag menar att psykologprat och meditation kanske inte är lösningen på allt.
Men att ligga är rätt trevligt.
Inte alla är gjorda för barnyoga,
men man måste läsa upp sig om konsekvenserna av de här jävla skärmarna.
-Bra. -Ja, har ni läst Sherry Turkle?
-Sherry who? -Nej.
The Conversation of… Hon har skrivit superlänge om
hur för mycket skärmtid påverkar barns hjärnor och deras empatiska förmåga.
Jag håller med. Oliver kan bli nästan som en zombie framför sin ipad.
Tio minuter och sen bara: "Jag känner ingenting."
Nu känner jag… Jag känner ingenting.
Ni är mina idoler. Ni är det. Jag älskar er.
Jag och Björn behöver så mycket nån keramik och en parterapeut just nu.
-Linda! -Nämen, oh my God!
-Blast from the past. -Shit, vad länge sen!
-Hej. -Hej.
-Ja. -Nämen… Vad länge sen!
[danska] Får jag sätta mig?
Åh, vad snygg!
[diskolåten fortsätter]
[tuppen gal]
[danska] Jag stank som en fucking krog.
Du ramlade ut ur stället och hamnade vågrätt.
-De ringde ju polisen. -Nähä.
-Jo, -Jo det gjorde de.
Ja, jag var ju tvungen att hitta på nån story
om att du hade en allergi eller nåt.
Och jag sa: "Jag ska försöka få hem honom."
Jamen, gjorde du det?
-Gjorde jag det? -Nej!
-Jag slängde in dig i en taxi. -Ja.
-Jävla episkt. -Sen sågs vi inte på flera år.
Det var för pinsamt för att komma tillbaka.
Nu förstår man ju varför hon valde Björn.
Ja, det gör man.
Men nu är du här, älskling. Skål!
-Skål. -Skål!
Skål för många pinsamma minnen.
Jag måste tillbaka till mitt sällskap. Ska vi ses senare?
Ja, självklart.
-Vi ses. -Hej då, Ben.
Det var jättekul att se dig.
-Ja. Fint att se er. -Hej.
Oj, vilken…
Linda, sluta bara.
Det måste vara märkligt för dig att träffa honom.
-Det var jättelänge sen. -Det kändes inte länge sen.
Jag har tre barn. Sluta.
Åh… Oh, I'm sorry.
-Man kan väl skratta åt det? -Oj, vad känsligt.
"Jag har tre barn!"
-Hej. -Hej.
[danska] Har du det bra?
[norska] Ja, ja. Jag har det bra.
Du ser helt fantastisk ut.
Ja, du med.
-Och familjen, har ni det bra? -Ja, alla har det bra.
-Vad bra. -Och du?
Ja, riktigt bra.
Vi… Vi fick nummer två för ett år sen.
-Vi är separerade… -Å nej, vad tråkigt.
Nej, det är lugnt. Det är super.
Du borde gratta mig. Det var det bästa som kunde ha hänt.
-Okej. -Ja.
Ja.
Men kommer du att ta och flytta tillbaka hit, eller?
Ja, vi är på väg att flytta tillbaka.
-Jaha. -Visst.
Okej.
Men du, vi ses kanske senare.
Ja, eller så kan vi ses…
…och ta en kopp kaffe, om du vill.
[diskolåten fortsätter]
-Åh. Tja, hej. -Hej.
-Okej. -Hallå.
-Där stod du. -Jag…
Hoppsan!
[bandspelarljud]
-[en klocka klämtar] -[fågelläten]
Resultaten från en studie visade att präriesorkarna,
precis som råttor och hönor,
de motiveras av att knyta an till sin partner under själva parningsfasen
på grund av ökade dopaminnivåer.
Men om man ger dem en dopaminblockerare,
då föredrog de inte längre den partner som de parat sig med.
Men om de däremot fick dopamin, då föredrog de vilken partner som helst.
Och det där kommer att få mig att tänka på en studie som är ganska känd,
som handlar om t-shirts som kvinnor får lukta på,
fulla med svett av män.
De föredrog alltså vissa framför andra.
Och de t-shirtsen,
de hade en genvariant som var väldigt olik kvinnornas egen,
när det gäller immunförsvaret. Det är viktigt.
Och kvinnor som hade en partner med samma sorts genvarianter,
för det andra var ju olika,
och nu var det samma genvarianter som de själva…
De kvinnorna blev oftare bedragna av sina partner.
De får pröva på mer av otrohet så att säga.
Det tycker jag också är fascinerande.
I en studie med 552 manliga tvillingar som levde i relationer
upptäckte vi att de som bar på en eller flera genvarianter i anknytningssystemet,
de hade en brist i, eller en svårighet i, att knyta an till sina partners.
Men vad gäller kvinnor,
eftersom de inte har de här allelerna i anknytningssystemet,
så tittade vi i stället på DRD4-genen,
eller allelen som också kallas för den kicksökande dopamingenen.
Och då fann vi att de som hade en sån,
de hade också en högre frekvens av one night stands och otrohetsfantasier.
Så båda de här systemen verkar alltså bidra till otrohetsmönster.
[dammsugarljud]
Björn! De kommer om ett par timmar. Kan du vara med?
[mobilpling]
Ja, och det här leder oss också till en väldigt viktig fråga,
och det är om monogami är arv eller miljö.
Teresa, sitter du här och hänger?
-Ska du ha lite mera vin? -Ja, tack.
-Björn, fixar du bordet? -Nej, jag kan inte.
Jag måste servera vin till vår hedersgäst här.
Ja.
Var har pappa tagit vägen?
Du vet hur han är.
Jaha, han ligger och inspekterar på soffan medan vi andra får sköta grovjobbet.
Men Jon är ursäktad.
Det blir för mycket med så mycket människor.
Åh, vad härligt det ser ut, Frida.
Nu blir mamma stolt över att du följer traditionen.
Vilken tradition?
Men, gumman, minns du inte?
Nej, det är klart. Ni var ju så små då, båda två.
Men jag skulle göra svärmor glad
och kämpa med den där jäkla franska ankan varenda jul.
-Mamma, vi åt aldrig anka i Norge. -Nej, det gjorde vi inte.
Vad inte löjlig, Joanna. Jag minns vad jag gjorde och inte gjorde.
Varför säger du så?
Okej, ta det lugnt. Vi kommer inte ihåg ankan bara.
Det är greit.
-Det är greit. -Det låter underbart, Teresa.
Jag kommer ju faktiskt ihåg nånting om en anka samma år som din pappa dog.
-Just det. -Så var det.
Är det nån som har dött, eller?
Du kanske kan hjälpa till och duka bordet, Jon.
Yes.
Den här är riktigt god, Frida.
-Den ska vi smaka av, du och jag. -Ja, det ska vi.
Marianne, vill du ha ett glas också eller?
Men Teresa, du har ju rätt.
Det var den där julen när vi hade hela franska tjocka släkten på besök.
Ja, det stämmer, och det var inte den enda gången, bara så ni vet.
Okej, det spelar ingen roll.
Men du, jag tyckte att jag hörde Louie skrika.
-Vill du gå och kolla barnen? -Ja, ja.
Tack.
Och förresten var det jag som lagade till den där ankan.
Nu har jag gjort det igen. Voilà!
-Bravo. -Maten serveras om två timmar. Vad sägs?
Wow.
-Skål. -Skål.
-Och god jul! -God jul!
[livlig dragspelspolka]
["Must be Santa"]
[musiken fortsätter]
[låten slutar tvärt]
Och sen slutligen, så genomförde vi en studie på en grupp kvinnor.
Och där så fick hälften en nässpray som innehöll myshormonet oxytocin.
Och den andra hälften, de fick en placebospray,
det vill säga en helt verkningslös spray.
Och det visade sig att de kvinnor som fått oxytocinsprayen,
de var mycket mer benägna att knyta an än de som blivit utan.
Så slutligen skulle jag vilja hävda
att den mänskliga monogamin, liksom otrohet, precis som hos sorkarna
till stor del beror av vår genetiska makeup.
Ja, en mindre hormonell justering skulle kunna förändra väldigt mycket i världen,
båda på mikro- och makronivån.
["D-I-V-O-R-C-E" av Tammy Wynette spelas]
Men jag trodde verkligen att vi skulle kunna jobba oss igenom det här.
Men måste det vara så definitivt?
Jag hoppas verkligen inte det.
["D-I-V-O-R-C-E" fortsätter]
[högljudd skräll utanför]
Vad fan var det där?
[argt stön]
Där är du, din jävla fitta!
Fuck you!
Och du, din jävla…
Dina äckliga väninnor… Vet ni vad? Ni kan brinna i helvetet!
Jävla fittor, jag hatar er!
Fuck you!
[vrålar och gormar]
Jag vill inte ha den här bilen!
Jag vill inte ha den där lägenheten!
Jag vill fan inte ha nånting av dig!
Fattar du det?
Fattar du vad du har gjort?
Va, vad tänkte du på? Tänkte du på barnen?
Tänkte du överhuvudtaget på barnen,
när du särade på benen som en jävla fältmadrass
i hela jävla innerstan?
Fuck you! Stick hem till Norge med dig! Gör mig den tjänsten.
[vrålar] Är du sinnessjuk?
Vad fan är det för fel på dig, jävla psycho?
[norska] Tror du fan inte jag vet om dina jävla sms?
Tror du att jag är en jävla idiot?
Tror du inte jag vet vad du hållit på med? Jag vet allt, din jävla hycklare!
Du är precis lika delaktig, du!
Du är det. Det är precis lika mycket ditt fel!
Och försök inte få det till att det handlar om ungarna.
För det handlar om dig, din jävla kuk, och om hur satans självupptagen du är!
För du är fan uppe i ditt eget jävla rövhål, det är det du är!
Ja, jag låg med honom! Vem fan bryr sig?
Vem fan bryr sig om det?
Jag ville ju vara med dig! Det var dig jag ville vara med!
Men du gav fan i vår familj!
Du gav fan i mig!
För du är ett jävla kukhuvud!
Så fan ta dig! Fuck you!
Dra åt helvete!
["Just idag är jag stark" spelas]
♪ Just idag är jag stark ♪
♪ Just idag mår jag bra ♪
♪ Jag förs framåt av kraftiga vindar ♪
♪ Just idag är jag stark ♪
♪ Just idag mår jag bra ♪
♪ Jag har tro på mig själv… ♪
Inte så jävla smart, brorsan.
Det ser inte bra ut om du verkligen vill driva igenom den här vårdnadsgrejen.
Jag menar, du måste skärpa till dig. Ta kontroll över ditt liv.
Åt helvete heller. Jag skiter fullständigt i hur det ser ut.
Hon har förstört precis allting. Hela mitt liv har hon förstört.
-Jag hatar ju henne. -Nej, jag tror inte att du hatar henne.
Hur som helst, du kan inte gå runt och vara så här miserabel hela tiden.
-Jo, jag kan faktiskt vara det. -Nej.
-Kan jag ju. Jag sitter ju här. -Nej, du kan inte.
Det är hur enkelt som helst att vara miserabel.
Tja! Läget?
-Hej. -Länge sen.
-Kul att se dig. Hur är läget? -Jo, bra. Det är same same.
Jag slutade dricka för ett tag sen,
men det var så jävla tråkigt, så jag började igen.
Men Oliver mår bra, Linda mår bra.
Vi är separerade fortfarande,
men hon är ju enkel att ha att göra med, så…
-Jaha. -Ja. Själva, då?
-Jodå, det är… -Ja, jo…
Vi typ firar att Björn har gjort sig av med bilen i dag.
-Har du sålt den? -Va?
Nej, jag, jag sålde den inte, utan jag…
…tog nycklarna och så körde jag pang på en kåk på gatan där vi bor.
-På riktigt? Är det sant? -Ja, precis nu.
Wow, okej, det måste vi skåla för. Ursäkta.
Kan vi få tre golden slammers, tack?
-Så nu har hon ingen bil längre. -Vilken grej.
Ja, nu är jag varannan vecka familjepappa och barnen är hemma,
och sen varannan vecka bor jag hos Martin på hans soffa.
-Så ni kör den här birdnest-grejen, då? -Ja, hon ville det.
-Birdnest? -Ja, alltså…
Ungarna bor kvar, föräldrarna flyttar in och ut.
Jaha. Man gjorde inte sånt när jag separerade.
Jag och Linda gjorde ju det i början.
Det kanske är bra för barnen, men fy fan, det är vidrigt. Vidrigt!
Ja. Otroligt jobbigt.
-Men du letar lägenhet? -Ja.
Ja, javisst.
Jag kommer inte att bo i samma kåk som den där jävla skatan,
men nånting måste jag försöka hitta.
Min syrra ska flytta ihop med sin kille och hon måste hyra ut sin lägenhet.
-Nä? -Liten lägenhet, i stan. Ja.
Väldigt fin, vanlig, billig. Ska jag kolla?
Ja.
-Jag kollar. -Absolut.
-Coolt. -All right.
-Skål, då. -Skål för det.
Ja, skit samma.
-[barnrop och skrik] -Okej, älskling.
-Mamma, är det du som hämtar? -Nej, det är pappa som hämtar i dag.
Kommer du ihåg det?
Men jag kommer sakna dig.
Åh, älskling.
Jag saknar dig med.
Okej?
Saknar dig också.
Men vet du?
Vet du att det är bra att du saknar mig?
Det är bra.
För att annars skulle det inte bli så kul att ses igen.
Nej.
Så det är bra att du saknar mig.
Okej.
Okej?
Kolla vad jag har. Se här.
Ta-da!
Ha alltid en bit choklad i jackfickan.
Ja.
Mamma älskar dig.
Okej?
Ska vi gå in?
Ja, kom.
[Frida] Han ser inte hur det påverkar dem.
Han vill ju straffa mig så klart, men just nu är det barnen han sårar mest.
Och han menar verkligen allvar med att vi ska gå till domstol.
Han sa till och med att han struntar i om barnen måste utvärderas av en psykiater.
Jag orkar inte ens tänka på vilket trauma det skulle bli för dem.
Det måste vara jättejobbigt för dig.
Jag vet ju att det var jag som…
Att det var jag som startade allt.
Och att jag måste leva med det.
Men jag hoppades liksom att han skulle, att han skulle vakna…
Så att vi kunde…
…jobba med problemen och…
Så att allting kunde bli bra igen.
Så det var så att du kände
att han inte var kommunikativ eller uppmärksam
redan innan ni separerade och inte ville erkänna eget ansvar?
-Stämmer det? -Han ville inte riktigt ta tag i nåt, nej.
Och vad skulle hända om han inte tog tag i saker?
Det känns som att det finns en oro i dig att nåt skulle hända om han inte agerade.
Jag vet inte om nånting skulle hända…
Eller det var väl just det att ingenting hände.
Att vi stagnerade och…
Ja, att det tog slut mellan oss.
Du var rädd att förlora honom.
Och jag kände liksom att jag redan hade förlorat…
Både mig själv och honom.
Och så hoppades jag bara att han skulle
se det.
Eller se mig, liksom.
Och jobba på oss i stället för att fly.
På ett sätt flydde du själv, först.
Frida, låt oss separera sakerna lite.
Det var inte en del av hans personlighet att ta tag i saker
på samma sätt som du gjorde redan innan ni separerade.
Det är sån han var då och det är sån han är nu.
Det kan inte du göra nånting åt.
Det kan bara han själv ändra på om han vill.
Det är inte din uppgift. Det är inte ditt ansvar.
Du kan inte ha kontroll över det.
Och detsamma gäller dig.
Nu har ni separerat och han vill inte ha kontakt med dig.
Du måste acceptera det och lära dig att hantera den situationen,
i stället för att vänta på att han ska förändras
eller ständigt vara i konflikt med honom.
Och det här handlar inte om
huruvida nån älskar eller inte.
Det är så han är.
Han är väldigt annorlunda från dig.
Och så du, kom hit.
Du får dansa mer när du kommer hem sen.
Och så byt… Du kan inte ha apan i handen.
-Jo. -Nej, Lou… Men gör inte så.
Det blir bara dumt.
Bra, nu har… Ta av… Kom nu.
-Sluta. -Aj, pappa. Det där gjorde ont!
-Okej, förlåt. -Nej, jag vill ha mamma!
-Så, men… -Nej, rör mig inte!
-Jag måste röra dig. -Rör mig inte! Nej!
Älskling, Louie…
-Jag vill inte! -Nej, men Anna är och hämtar Leo.
Och vi måste skynda hem till dem. Vi kan inte…
Jag gör fan så gott jag kan. Kan du inte låta bli nu?
-Snälla? -Stopp! Jag vill inte!
Hej, Björn.
Va? Hej.
Så. Okej, vi låter den vara så.
Vi tog en långpromenad i dag, så hon är nog lite trött.
Okej.
Så ska det vara.
Okej, då går vi, så får du frysa.
Kan vi…? Då går vi.
Glöm inte väskan.
Nej, nej.
Här är din vä… Och här är min väska.
[Mona] Tack för idag. Vi ses i morgon.
-Ja, vi ses i morgon. -Tack för idag.
[Frida] Tack för att du är här. Jag var nervös, men det är ju bara möbler.
[Linda] Ingen fara. Han har nog varit schyst.
Jag menar, ni äger ju hälften var.
[gråter]
Vad ska jag säga till barnen?
Vad fan säger man?
Jag vet inte.
Jag försöker verkligen.
-Jag försöker verkligen göra allting rätt. -Jag vet.
Det är vår jävla plikt inför barnen.
[norska] Och han bara pissar på mig. Han pissar på mig så fort han får chansen.
För han är en jävla kuk.
Jag vet inte varför han gör så här.
Okej? Jag fixar lite kaffe till dig. Tror du behöver lite kaffe.
Men han har tagit min vattenkokare.
Jag kan inte ens göra en fucking kopp kaffe.
Och jag fick den.
Jag fick den av hans mamma i födelsedagspresent. Fattar du?
Okej, då kokar jag vatten i en kastrull på spisen.
[snyftar]
Du…
Du behöver inte bygga nåt perfekt hem.
Det finns inga perfekta hem, och barnen kommer anpassa sig.
Köp en luftmadrass.
Bygg en koja.
Det löser sig.
Mamma, kom och hoppa!
Mamma, kom då!
Nej, jag tror inte att jag får det. Då kommer sängen gå sönder.
-Nej. -Sluta.
-Läs skylten. De vill att man ska hoppa. -Snälla, kom.
Kom igen, den kommer inte gå sönder.
-Kom. -Kom igen.
Kom igen, kom igen.
Kom igen. Upp med dig. Du klarar det.
Den kommer inte gå sönder.
-Vi lovar dig. -Kom.
[uttrycksfull rock spelas]
[Mona] Hon går jättebra ihop med de andra barnen
och kommer överens med de flesta.
Hon är omtyckt och utstrålar en jättefin energi.
Så på det hela taget ser vi inga problem med Louie.
Inga alls.
Det är så skönt att höra.
Ja, vi är ju…
Eller jag är alltid orolig att hon inte…
…uttrycker sig ordentligt och kommunicerar med andra och så där.
Så ja, det är ju väldigt… En sån lättnad att höra.
Ja, som ni känner till så valde ju Frida att splittra vår familj för ett tag sen
och det har varit jävligt tufft.
Och barnen är väldigt miserabla, traumatiserade…
Det är inte riktigt klackarna i taket där hemma, men det är…
Vad säger man? Sånt som händer när den ena personen i en familj
väljer att tänka på sina egna behov, eller hur är det?
Ja, vi är ju så klart vana vid den här typen av situationer.
Och de flesta av barnen lever faktiskt i moderna familjekonstellationer.
Och det behöver inte betyda nåt trauma i sig för barnen.
Det vill säga, så länge föräldrarna kan samarbeta.
Och som Mona sa
så mår Louie bra och uttrycker sig väl.
Vi brukar säga att så länge barnen är utåtriktade, så är det ett gott tecken.
Det är bara när de tystnar som vi blir oroliga.
Och att agera utåt är både normalt och sunt.
Så om Louie blir ledsen eller arg under den här perioden, så är det helt okej.
Och som Bo sa så är vi alla överens om att det går jättebra för henne.
Tack.
Ja, och säg till om det är nåt som ändras
eller om det är nånting vi ska fokusera på.
Jag behöver inte kommunicera med den här människan, så vi kan väl…
Om vi kan hålla kontakt med er var för sig, då vore det toppen.
-Absolut. -Självklart. Ja.
[Bo] Vi säger till om det skulle vara nåt.
Och ni kan alltid hugga tag i oss om...
Om ni skulle ha några tankar eller funderingar.
Toppen. Hej då.
-Tack. -Tack, Mona.
-Hej då. -Hej då.
Björn?
Björn. Vänta, snälla.
Snälla, kan vi inte prata om det här?
Kan vi inte prata?
Snälla Björn, kan vi inte lägga ner den här vårdnadsgrejen?
Det skulle du ha tänkt på innan du valde att splittra vår familj.
Nä, jag kommer inte lägga ner "vårdnadsgrejen".
Snälla Björn, vi är ju två om det här.
Vill du utsätta barnen för de där jävla psykologtesterna
bara för att du ska få rätt?
Vill du det?
Jag ber om ursäkt.
Jag gör det.
På riktigt.
-Jag är ledsen för…för allt. -Okej.
-Jag är det. -Ja…
Men gör inte så här mot barnen.
-De kommer ju få men för livet. -Är det jag som gör det här mot barnen?
Du tyckte väl att psykologer var lösningen på allt?
Det är fan du som ger dem men för livet, när du valde att lämna oss.
Det var du som ville skilja dig, det var inte jag.
Och det här handlar faktiskt inte om dina jävla behov,
eller om barnens behov för den delen, utan det handlar om mina rättigheter.
Och jag kommer fan utkräva dem, för du är ingen lämplig mamma för mina barn.
Du är totalt oansvarig.
Hålla på att förstöra barnens liv, förstöra barnens drömmar,
förstöra barnens framtid, så nu blir det som jag vill!
Men skärp dig nu.
Björn, för i helvete!
Ingen av oss var ju lyckliga!
Vi hade en kris, och du ville inte ens erkänna det.
Du ville inte prata om det.
Det där är sånt jävla skitsnack, och det vet du mycket väl.
Man måste inte prata sönder precis allting.
Vissa saker löser sig helt av sig självt!
Du ville skilja dig, men nu får du inte längre som du vill.
Nu räcker det!
Såg du mig drömma om nån jävla backpacktripp i Asien, gjorde du det?
Nej, för jag var upptagen med vårt liv, Björn!
Jag ville vara i vårt liv, Björn! Fattar du det?
Och det var inte bara terapi jag föreslog. Jag var klar till allt.
Till en paus eller en trekant eller vad fan som helst!
Men du brydde dig ju inte!
Men vet du? Vi var olyckliga!
Båda två. Vi var jävligt, jävligt olyckliga.
Och du gjorde ingenting åt det.
Ingenting gjorde du!
Det där är säkert din förklaring…
Frida. Det är säkert din.
Men om du vill höra min så är den lite annorlunda.
För du ville vara ensam och nu kommer du fan få känna på hur det är att vara själv.
Du tar inte mina barn ifrån mig. De ska bo hos mig!
Men vi är ju deras föräldrar båda två.
De behöver oss båda. Och då måste ju vi…
Vi måste kommunicera. Det här är ju inte att kommunicera!
Nej, precis! Jag vill inte kommunicera med dig!
Fattar du trögt, eller?
Jag vill ju inte kommunicera med dig.
Och det blir ingen jävla hippiejul heller. Så här kommer det gå till i år.
Jag tar barnen med mig till mina föräldrar och så får du ha dem över nyårsafton.
Slut på den diskussionen.
[portklockan surrar]
Hej, välkomna!
Kommer ni inte upp?
Barnen måste ju få sina julklappar.
Jag trodde vi skulle ta en fika.
[tyst] Ja.
Hej, mina älsklingar!
Hej, mamma.
Åh, vad fina ni är!
Vi ska åka till farmor.
-Och vi kommer få en överraskning. -Ja, jag vet.
Det kommer bli så kul!
Här får ni lite flera överraskningar.
Lite godis på resan. Och Leo, din nalle. Här.
Okej, nu får ni ha världens bästa julafton.
Och ring mig om det är nåt.
Eller om ni känner för det. Okej?
-Vad ska du göra, mamma? -Ska du inte fira jul?
Jo, ja. Jo.
Jag har en massa prov som ska rättas.
Och sen åker jag nog till moster Joanna.
Men först måste jag ju ringa tomten, så att han får rätt adress till farmor.
Då tror jag vi sticker nu.
Men låt oss säga hej då.
Ni får faktiskt inte åka utan lite mammagos. Kom hit.
Älskar dig, gubben, okej?
Kom och krama mig.
Jag älskar dig. Älskar dig.
Jag älskar er så mycket.
-Okej? -Hej då, mamma.
-Hej då.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig. Hej då.
-Hej då. -Hej då.
[spröda stränginstrument]
[sorglig sång]
-Nu är det en orm och nu en elefant! -Och nu är det färdigtrollat, lilla Louie.
-Nu får du ta av dig dräkten. -Nej, jag vill inte.
Det har varit en mycket mysig julafton, men det blir för varmt.
Men jag vill visa den för mamma.
Ja, du får visa den för mamma när du träffar henne, okej?
Men jag vill ha mamma!
Jag vill också ha mamma.
Älskling, kom.
Jag vill också ha mamma. Kom, sätt dig här.
Såja.
Kom.
[sorgesången fortsätter]
[snyftande]
Separationsångest
eller depression.
Det är att jämföra med drogabstinens.
Du har även ett försämrat immunförsvar.
Om du vore man så skulle jag ju kunna rekommendera ett glas vin eller två.
Men kvinnokroppens dopaminsystem triggas inte av alkohol på samma sätt.
Jag skulle kunna ge dig en oxytocinspruta för att få i gång ditt eget dopaminflöde.
Eller antidepressiva.
Jag tror att du måste ta dig igenom det.
Försöka se framåt.
Göra saker som du blir glad av.
Nä, jag tänker inte ge mig ut på Tinder. Jag gör inte det.
Jag skulle hellre dö än att utsätta mig för…
Så jävla pretto!
Det är ett så vidrigt avhumaniserat socialiserande.
Alltså, varför…
Jag menar, varför är det inte så att vi också har en sån Scruff-app som ni har.
Bara få ligga utan att behöva prata och bli uttråkad
innan man får snusket avklarat.
Visst är det underbart?
Ja, för hela kärleksgrejen, den är jag klar med.
Det skulle i alla fall inte hända
om jag delade mina gps-koordinater på nån jävla app.
Girl, det är 2021! Det är så Tinder funkar.
Tänk dig att du är på buffé och du är vrålhungrig.
Nu kan du plocka ut de goaste bitarna.
Du kan få exakt det du vill ha.
Men vem skulle vilja ha mig?
[danska] Men det kommer en punkt när man måste gå vidare.
Så jag gick i terapi och tittade inåt.
Alltså, nu har jag det…
Det är slut. Det kapitlet är slut.
-[norska] Det är bra jobbat. -Ja.
-Och det gick så fort. -Ja.
Bara ett halvår. Du är grym!
Vadå?
Vi lever ju bara en gång.
Jag kunde inte lägga mer tid på att räkna ut varför det inte funkade.
Det gick inte. Och det är ju komplicerat…
Nu är det slut.
Nu har vi skapat rutiner och det fungerar.
Inget drama.
Dags att leva lite.
Skulle önska att jag kunde säga detsamma.
Är det så illa?
Jo, jo men…
Jag var otrogen, så jag bad om det.
Det handlar väl normalt om nåt annat, eller hur?
Tro mig, jag talar av erfarenhet.
-Har jag inte berättat det? -Nej.
Mitt ex träffade nån annan, och alltså…
Det tvingade mig att…
…tänka om jag kunde ha gjort nåt annorlunda.
Man är ju två i en relation.
Så kan man också se på det.
Är du ledsen att det inte funkade?
Ja… Ja, det är jag.
Det är mycket jag kunde ha gjort annorlunda.
Jag kunde ha varit snabbare
att kommunicera och adressera det som gick fel
i stället för att utsätta oss för det jag gjorde.
Jag tror mer att känslan av svek är tuff.
Och om man inte kan diskutera det…
För oss blev det en öppning till ett samtal om att vi kanske…
…skulle ha det bättre var för sig.
Ja.
Jag tror inte att vårt förhållande hade klarat den sortens ärlighet.
Och det är därför det är slut.
Det är inte den sortens relation man vill ha.
Vilket slags relation vill du ha?
[högljudda sexläten]
[tunga utandningar]
Okej, hej då.
Hej.
[sexläten]
-Du, kan jag få ta av det här? -Jadå.
Jag gör det.
Vad fan…
Vänta lite.
-Det gör inget. -Förlåt.
-Nej. -Ah, vad jobbigt.
-Fan också. -Nej, det gör inget.
Jomen, vad fan…
Förlåt, alltså. Förlåt, verkligen.
Det gör inget.
Ja, jag är jätteledsen. Jag är ju superkåt.
Det har aldrig hänt mig förr. Aldrig nånsin.
Nej, jag fattar.
Vi håller också på att skilja oss, så att…
Jag fattar grejen.
Jaha, okej. Jobbigt.
Nej, det är inte speciellt jobbigt alls faktiskt.
Nähä?
Jag visste redan på bröllopet att det inte skulle vara för alltid.
Men ni har ju barn.
Ja. Jo, det har vi.
Man har väl olika relationer för olika behov…
Jag fick ju en dotter av honom, så att det är jag glad för.
Men du, stressa inte för det här.
Alltså, det är ingen grej. Jag har varit med om det flera gånger.
Poppa ett blått piller om du skulle behöva.
-Visst? -Ja…
-Det behöver inte vara så komplicerat. -Nej, det är klart…
Men du…
Raincheck?
Ja, hemskt gärna.
Hej då. Ha det bra. [spänt skratt]
Hej då.
[dov klockklämtning]
Så du tappade livslusten helt enkelt?
Ja… Men jag överlevde.
Ja, jag försökte hitta nån ny.
Jag vill inte leva ensam.
Jag kan säga att det här inte är den bästa tiden i mitt liv.
-Nej, verkligen inte. -Fast jag har hållit mig undan droger.
Det är…
Det är bara det att jag inte vet hur jag ska komma över det.
Vad händer här?
Ja…
Jag gick ju med i en vetenskaplig studie.
Ja, forskarna kallar det för påtvingat simtest.
-Det är det du ser bakom. -Det här är intressant.
Sorkar som har gått igenom en separation…
De bara sjunker.
-Rätt ner bara. -De bara sjunker.
Så de simmar inte?
Nej, de bara sjönk.
De andra då, de som är i en relation, de simmar för livet.
Fortsätter bara.
Simmar på bara.
De har nånting att leva för.
Så slutsatsen är väl att relationer håller oss vid liv.
Och det är därför vi söker oss till tvåsamheten.
Om och om igen.
[stillsamt piano]
Om och om igen.
[svischande tyg]
[pianoslingor stiger och sjunker]
[kvinna] Björn!
Hej!
Nämen…
-Tja! -Tja.
-Hej. -Läget?
Det är bra, tack. Kul att se dig igen.
Wow. Det var länge sen.
Verkligen. Vad…
Men vänta, vad gör ni här? Ska ni…?
Vi ska ha möte med rektorn här.
Oliver har inte trivts i gamla skolan, så han kanske byter hit.
Okej, vad roligt, då.
Leos teatergrupp har föreställning…
-Jaha? -Kul.
Ja.
-Det var jätteroligt att se dig. -Ja, detsamma.
Jag hörde om hela den här vårdnadsgrejen. Vad skönt att det är löst.
Ja.
Jo, jag går i terapi nu och så där.
-Oj. -Ja.
Så det är bra.
Det var verkligen bra. Det…
Slippa gå runt med ångest och bli bitter…
-Ja. -Det är skitbra.
Ja.
Jag tror bara att man måste kanske bestämma sig på nåt sätt.
Vad man vill och… Det finns inga rätt och fel i det, men…
-Nej. -Bara bestämma sig.
Va? Nej, är ni…?
Ni är inte ihop igen?
Förlåt. Jag försöker bara…
Vi ska inte flytta ihop igen…
Nej, aldrig.
Vi testar nåt nytt.
Ja, vi har varandra med lite mer frihet bara.
Okej, vad roligt för er.
Man kan säga att vi dejtar andra, fast tillsammans.
Ja.
Wow. Bra. Grattis.
-Tack. -Är…?
Vi måste gå, men det var jättekul att se dig.
Ja, tack detsamma. Okej. Lycka till.
-Vi ses. -Ja, det gör vi.
-Hälsa. -Ja, jag ska göra det.
Då har det blivit dags att kalla in djuren.
Vilka är ni, då?
Jag är en tupp. Hör min sång. Kuckeliku!
Jag är en höna. Jag värper ägg som går att äta.
Fyra ängssorkar.
-Vem är du? -Jag är en enhörning.
Är det inte för mycket?
Är vi inte för många?
Vi kan ta bort en.
[pianomusiken fortsätter]
Ta hand om djuren, naturen och varandra.
-Kan du hålla den? -Ja.
-Kan du ta min också? -Ja.
-Har du Leos jacka? -Jag har Leos jacka, och ingen nalle dock.
Hej, Christine! Hej, hur är det? Hej, fint att se dig.
Hur är det med er? Hej!
Jo, du vet. Hur har ni det?
Vi?
Ja, nej… Ja, du menar, ja…
Jo, bra.
Skild, lycklig, fint.
Kul att vara här.
Jag skulle faktiskt hitta min lilla gullis, så jag…
-Gör det. -Men vi ses.
-Ja. -Ja. Eller kan…
Men alltså, på riktigt…
Grannen?
Jo, men det var…
-Det var bekvämt, okej? -Jaha, okej.
Pappa, vi har bakat en tårta. Kan du äta tårta med oss?
Ja, men älskling…
Snälla pappa?
Kom igen, pappa.
Det är bäst att fråga mamma om det passar i dag.
Snälla mamma. I så fall är du världens bästa mamma.
Snälla mamma?
Jag har inget i kylen riktigt.
Kan inte pappa få äta tårta med oss?
Men vi tänkte ju äta rester…
Men om du tycker att det är okej med tårta till middag så…
Du har ingenting i kylen?
Nej.
Jag försöker slappna av lite på alla måsten.
Ja.
Och Ben kommer.
Jaså…
Så om du vill ha med Christine, så…
Gör det.
Det är okej.
-Okej, då gör vi det. Tårta till middag. -Yes!
[programvärden] Ja, det är förvirrande,
men hjärnans arkitektur
kan ge oss ledtrådar till våra relationsproblem,
genom tre relaterade hjärnsystem
som har utvecklats för parning, reproduktion och föräldraskap.
-Ska vi krossa perfektionen? -Ja!
Ja.
Men de här systemen är inte alltid direkt sammanbundna.
Det är möjligt att älska en person,
vara förälskad i en annan
och sexuellt attraherad av en tredje,
allt på en och samma gång.
Kanske en neurologisk förklaring
till varför Augustinus relationsnormer inte funkar för alla.
Men trots alla våra olikheter
fortsätter vi ändå att spegla oss i gamla normer och standarder.
Kanske i ett försök att skapa ordning i kärlekens kaos.
På så sätt kan vi ju äta kakan och ha den kvar.
-Vad gör du mot vårt husdjur? -Gör så här.
Vad gör du?
Jag fattar inte varför vi inte kan bo tillsammans allihop.
Jag behöver ett eget ställe, precis som att ni barn har egna rum.
Men det har ju inte vi vuxna, eller hur?
Ja, men jag tycker faktiskt att det är mycket bättre så här.
För jag hatar att flytta fram och tillbaka.
Alltså, det var ju de som gjorde slut,
så det är väl rättvist att det är de som behöver flytta?
Men jag gillade ändå att ha två hem.
Tror du att de kommer bli ihop igen, som normala föräldrar?
Men Leo… Det här är också normalt.
Jag menar, hälften av dina klasskompisar har ju skilda föräldrar.
Bara att de inte pratar om det.
Och alltså,
jag tror att de är ihop ibland.
Typ, fysiskt alltså.
Men, Ben och Christine, då?
Blir de inte ledsna då?
Nej, innan Ben och Christine blev ihop med dem…
Tror jag…
Fast jag vet inte.
Uppe på taket? Det är för farligt. Kom ner.
Okej, mina små apor…
Vad fnissar ni åt?
Vuxna, det är ni som är apor.
Är vi? Jaha, ja.
Så är det säkert, men nu ska vi gå in och vara grodor nu.
Okej? Kom.
Nu börjar vi. Är ni med?
Nu kör vi små grodorna.
♪ Små grodorna, små grodorna Är lustiga att se ♪
♪ Ej öron, ej öron, ej svansar hava de ♪
♪ Ko-ack-ack-ack, ko-ack-ack-ack Ko-ack-ack-ack-ack-a ♪
[programvärden] Så då är frågan…
Är vi människor biologiska varelser
som lever efter förprogrammerade gener
eller är det den fria viljan som styr allt
när vi gör avstickare från den monogama normen?
Ja…
Nej, eller ja
eller kanske både och.
Vi är både biologiska och intellektuella varelser,
präglade av allt, från religion till arv och miljö.
Oavsett sexuell, religiös och politisk orientering
så är vi trots allt, vi människor,
en fantastisk blandning av biologi och intellekt.
Och det är bara mänskligt, det hela.
Frågan återstår dock:
Hur vill du leva ditt liv?
Det var allt från oss den här veckan.
Nästa vecka i Late night Diorama
ska vi fortsätta att undersöka det mänskliga beteendet
ur olika perspektiv.
Då ska det handla om våld.
Är våld biologiskt eller inlärt?
Välkomna att kika då.
Vi ses, hoppas jag.
[applåder]
["Do Your Thing" av Moondog spelas]
♪ Don't give in ♪
♪ Capitulation is the greatest sin ♪
♪ Do what's right ♪
♪ What's right for you To do with all your might ♪
♪ Don't regret ♪
♪ What might have been You might as well forget ♪
[pianosolo]
♪ Stand your ground ♪
♪ And while you're standing there Be duty-bound ♪
♪ Learn to wait ♪
♪ And while you're waiting Learn to concentrate ♪
♪ Make amends ♪
♪ All enemies I call potential friends ♪
♪ Calm your fears ♪
♪ And hope to cope at least A hundred years ♪
♪ Make your mark ♪
♪ If need be, even make it in the dark ♪
♪ Mum's the word ♪
♪ My sage advice Pretend you haven't heard ♪
[piano]