Bonobók.
Legközelebbi rokonaink,
akik elképesztően sok mindenben hasonlítanak ránk.
Egy dolgot kivéve.
A bonobók rendkívül szabados nemi életet élnek,
míg az emberek élethosszig tartó, monogám kapcsolatokat létesítenek.
Vagy mégsem?
A párkapcsolatok 70%-ában fordul elő hűtlenség,
és globálisan 60%-uk válással végződik.
Ennek ellenére a követendő norma
továbbra is az egyetlen, életre szóló szerelem.
Vajon miért?
Amikor őseink két lábon kezdtek járni, hogy könnyebben találjanak élelmet,
a nők nem vihették többé a hátukon gyermekeiket.
Ehelyett a karjukban tartották őket.
Gyermekeikkel a hátukon még képesek voltak megvédeni magukat.
A történelem e pontjától kezdve azonban
a férfinak mind a nőt, mind a gyermeket védelmeznie kellett.
Egyesek úgy vélik, ez teremtette meg
a monogám férfi-nő kapcsolat alapjait.
Aztán jött a vallás.
Krisztus után 350 körül
Szent Ágoston „erkölcsi romlottságnak” nevezte
az ember szexuális vágyait,
melyeket „a Paradicsomból való örök kiűzetéssel kell büntetni”.
Szegény Ágoston nagyon aggódott az emberi vágyak miatt,
ezért azok kordában tartására a házasság intézményét jelölte meg.
A házasság lényege az utódnemzés, a hűség és a szentségi jelleg.
Ám vágyak és szenvedély nélkül,
máskülönben pokolra kerülünk.
Az isteni büntetés azonban
nem tudott gátat szabni az emberi vágyaknak.
Vagy mondjuk úgy, a „férfivágyaknak”?
Egészen a 18. századi romantika koráig,
amikor az érzelmek végre előtérbe kerültek.
A házasság ezután két ember közötti, életre szóló, monogám ideállá vált.
A házasságon kívüli vágyakat azonban nem lehetett megszelídíteni.
Egészen…
Az 1900-as évek kezdetéig,
amikor a nőjogi mozgalmak egyenlő jogokat és szexuális szabadságot követeltek.
SZAVAZATOT A NŐKNEK!
Ez gondot jelentett a keresztény egyháznak.
Most már a nők számára fenntartott bordélyokkal is meg kellene birkózniuk?
Tudjuk, mi lett ennek a vége.
Szerencsére a nők szabadságáért az egész 20. században
folytatódott a küzdelem.
A '60-as évek szexuális forradalma óta
te dönthetted el, hogy kivel fekszel le vagy élsz együtt.
A modern párkapcsolatba szinte minden belefért.
Biztonság és kaland, barátság és szex.
Mindez egy életre szóló párkapcsolat égisze alatt.
De akkor mi az oka a válások példátlan emelkedésének?
Vannak itt jó gyerekek?
Megjött a Mikulás!
Nézzétek, mit hozott!
Nem tehetünk mást, mint hogy szorítunk.
A negyedik hónapban van, biztos rendben lesz.
Hihetetlen, hogy tényleg belevágtok.
Pár év pelenkázás, alvásmegvonás és anyagi nehézség
nem ok a civakodásra.
Te három év után elváltál.
Tudom, miről beszélek.
Teun és én nem hisszük, hogy egy pillanatra is könnyű lesz.
Hogy fog hívni titeket, apu 1 és apu 2?
Nem, apu és apu barátja. Tom spermája, ez a realitás.
Tudjátok, mi vár rátok a következő tíz évben.
A francba, nem akarok felnőni.
Nem hiszem, hogy ennek fennáll a veszélye, Adam.
Szerintem, elég érett viselkedés, hogy összeköltöztök.
Már csak egy-két gyereket kell összehoznotok.
Gyakorolunk is sokat, folyamatosan.
Oké, igen…
Egészségetekre!
Igyunk az új lakásra!
Egészségetekre, gratulálunk!
Jó móka nyáron karácsonyozni.
- Egészségünkre! - Egészségünkre!
Egészségünkre!
Boldog karácsonyt!
Jöhetnek a drogok? Kezdek berúgni?
Kaphatnék egy kis tányért, Frida?
Azt hiszem, rengeteg tányérunk van…
a fiókban.
Szeretlek.
PÁRKAPCSOLAT
Amikor a mezei pockok párosodnak,
az agyukban jutalomhormon, dopamin szabadul fel.
Ettől boldogok lesznek, és még jobban kívánják partnerüket.
Ugyanez igaz az emberekre.
A szex dopamint termel,
amitől kialakul a kötődés.
Ez a párkapcsolat alapja.
Várj egy kicsit…
Igen,
ez az!
Igen, így…
Fenébe is, olyan, mintha két hónapja nem csináltuk volna.
Hiszen múlt szombaton dugtunk.
Nem emlékszel?
Micsoda? Tényleg?
Igen, tényleg.
Velem biztos nem.
Jaj ne, kiesett az ágyból?
Biztos beverte a fejét az ágy szélébe.
Minden rendben.
Talán keresnünk kéne egy alvásterapeutát.
Micsoda?
Úgy értem, még mindig minden éjjel felriad.
A többi nem volt ilyen.
Nem értem.
Nem is tudom, mikor aludtunk egyedül utoljára.
Normális ez?
Most kell ezt megbeszélnünk?
Nem, ne haragudj!
Csak…
Amint ágyba kerülök,
ilyen gondolataim támadnak.
- Csendben maradnál egy kicsit? - Igen, ne haragudj!
Gyere ide, drágám!
Gyere!
Várj! Óvszer!
Ne már, kérlek!
Ne hisztizz!
Csak húzz fel egy óvszert!
Nem lehetne…
Nem, húzd csak fel! Nem nagy ügy.
Rendesen érezni akarlak. Mi olyan furcsa ebben?
Vagy teletömöm magam hormonokkal vagy fémdarabokkal,
vagy megint terhes leszek.
Egyik sem történhet meg, úgyhogy húzd csak fel!
Oké, rendben.
Mindig ugyanaz a sztori.
A katona felveszi a sisakját.
- Tedd szét a lábad! - Oké.
Ez az!
Igen!
Várj!
Koncentrálj!
Keményebben!
Mit mondtál?
Keményebben?
Keményebben szeretnéd?
Miért akarod keményebben?
Kérlek…
A méretemmel van a gond?
Nem.
Hagyd abba!
Tíz év és három gyerek után ne kérdezz ilyet!
Oldalazva fogsz járni, ha végeztem veled.
Imádok benned lenni.
Mami!
- Ne hagyd abba! - Oké.
Mami!
Ne hagyd abba! Folytasd!
Fel ne kelj!
Mami!
Az isten szerelmére!
Istenem!
Oké, öt perc múlva indulás!
Apu! Kapok egy kutyát karácsonyra?
Hogyan?
Mit mondtál? Nem lehet kutyánk.
Ebben a lakásban nem helyes állatot tartani.
- Anna! - Nem kell folyton sürgetned!
De igen, 7.30 van, mozgás!
A stressz nem egészséges.
- Igazam van, ugye, apu? - Igen, várj!
- Moss fogat! - Apu, nem válaszolsz.
Mit mondtál?
Idegesítő, hogy sosem figyelsz.
Stresszelsz, és ez egészségtelen.
Tudom, bocsi, édesem.
- Fogd ezt! - Oké.
- Jó. - Vedd fel a kezeslábast!
- Anna, kérlek! - Igen.
A francba!
- Indulás! - A kényelmes zoknit akarom!
Most hideg van odakint, és a másik melegebb.
De én a kényelmeset akarom!
- Ezt ne csináld! - Elhúzott!
- Igen, láttam. Ezt ne csináld! - A kényelmes zoknit akarom!
Az koszos. Tiszta zoknit kell felvenned.
- Ki vette el a kulacsomat? - Nálam van.
Szólhattál volna!
Nem akarok veszekedni, Louie.
Rendben.
Ez jó, szeretem ezt a zoknit, mami.
- Kaphatok… - Igen, mit?
2 DL CUKOR, 2 TOJÁS, 2 DL LISZT
50 G VAJ, 1 TK. SÜTŐPOR
20 PERC
Mi ez?
Mindenki tudja a választ?
Igen?
Egy torta.
Igen.
De még nem egészen, ugye?
Igen, Liam!
Egy recept.
Igen, pontosan.
És mikor használunk egy receptet?
Például, tortasütéskor.
Pontosan.
Így igaz.
És ha nem használunk receptet,
a torta túl kemény vagy puha lesz.
Vagy lasagnét kapunk helyette.
- De mi nem azt akartunk sütni. - Nem.
A recept tehát egy útmutatás.
Követjük a recept útmutatásait.
A számítógép is hasonlóan működik.
Ez nagyszerű!
De ne dőljünk hátra, drága barátaim, oké?
A karácsonyi bónusz nem jön magától.
Kell az új autó, nem igaz?
Nem igaz?
Persze, hogy igaz!
Akkor munkára! Gyerünk, kifelé!
Tűnés!
Stefan, a bemutató szuper volt.
Van egy perced, Monica?
Könnyű neki éjjel-nappal dolgozni, ha nincs kihez hazamennie.
- Miért, voltál már nála? - Fejezd be!
- Lefeküdtél vele? - Nem.
Ő maga mondta, hogy nem akar családot.
Csak élni akarja az életét.
Hát, ezt meg tudom érteni.
De ezt figyeld!
Kinek kell kocsi, ha ilyet is vehetsz?
- Azta! - Ugye?
Hol találtad?
Bangkokban, méghozzá elég olcsón.
Írtam e-mailt a bolt tulajának. Korrektnek tűnik.
Jól néz ki.
Ezzel akár Nepálba is eljuthatunk.
Már alig várom.
Én is.
Tudod…
Hazafelé indulsz?
Én még dolgozom pár órát.
Gyerekmentes hét.
Értem, jó neked.
Jó mulatást!
Kösz.
Sziasztok!
Épp olvas.
Aztán a kígyó azt mondta…
hogy…
Köszönni se lehet?
…megeszi az almát, de…
Te vagy az én kis tündérkém.
- Ne, az istenért! - Mi rosszat tettem?
- Majdnem elejtettem. - Csak meg akartalak ölelni.
Leo már nagyon várta, hogy olvashasson abból a könyvből.
Vettél mosószert?
Milyen könyvet olvasol, Leo?
- Szia, apu! - Szia!
Az Alex és Évát olvassuk a suliban.
Az Ádám és Évát, szívem.
Az Alex és Éva jól hangzik.
- Mosószer? - Sajnos elfelejtettem.
- De bort hoztam. Kérsz? - Nem, kösz.
- Nem. - Apu, szeretnéd hallani?
- Örömmel meghallgatom. - Figyelj!
- Oké. - Egy napon Éva…
Anna, gyere enni!
Éhes vagy, édesem?
Rendben.
Történt egy kis baleset a suliban.
- Igen, értem. - Szóval mosnom kell.
Értem, de elfelejtettem a mosószert, oké?
- Persze. - Ez komoly? Megint tészta?
Ha nem tetszik, mehetsz aludni vacsora nélkül.
Ezt pedig elteszem innen.
Nem veheted csak így el.
De igen, elvehetem, mert most enni fogunk.
Rajta, együnk!
Én sem zavarlak, ha tanulsz, de most…
Miért csináltad ezt?
Mami, mondd meg neki! Elvette a könyvem.
Miért kellett most elvenned a könyvet?
Nem akarta csak úgy elvenni, szívem, oké?
Most eszünk, aztán olvasunk, jó?
- Mérges vagyok! - Ebből elég!
Hallottuk, hogy mérges vagy.
Figyelj!
Minél hamarabb megeszed,
annál hamarabb olvashatunk később együtt a kanapén, oké?
Rendben, szívem?
Nyugodj meg, oké?
Ülj le, hadd mutassak valamit!
Ejha!
Szóval tényleg menni akarsz?
Még szép.
- Komolyan? - Igen, persze.
Hát, igen.
Nagyon menő.
Igen, valóban az.
Louie-t meg kell fürdetni, Annának házit kell írni.
Tiéd a fürdetés, jó? Köszi.
…felfedi a génjeinket, és az agyunkról is árulkodik.
- Az agyunkat pedig alakíthatjuk. - Tudja, ha jobban belegondolunk…
Björn!
Menj aludni, Björn!
Björn!
UNALOM
Azt hiszem, eleinte
óránként hatszor szexeltünk.
Hát, igen, akkoriban folyton egymásnak estünk.
Aztán már csak havonta egyszer,
most meg…
Milyen gyakran is?
Jelenleg…
A nászutat követően a tesztoszteronszint zuhanásba kezd.
Hát, igen…
Sok férfi viccelődik ezen.
„Mi volt ez?”
„A tesztoszteronszint!”
Azért valljuk be…
Nem kell többé harcolnod azért, hogy megkapd.
Igen, itt vagyunk egymásnak.
Így is jó.
Azt hiszem.
Ugye, drágám?
Nem igaz?
Oké.
Váltás ruha, keksz, kulacs.
Minden megvan.
Indulunk.
- Tessék? - Szóltam egy órája.
Válaszoltál is.
Mit mondtál?
Nem szombat van?
Órák óta ébren vannak, megyünk, mielőtt megfojtják egymást.
- Oké. - Felporszívóznál, amíg visszajövünk?
Hogy vagy?
Semmi újdonság nem történt.
Csak a munka és a gyerekek.
- Milyen az új lakás? - Jó.
- Igen? - Igen.
- Meglátogatlak. - Persze, gyere!
Olli boldognak tűnik.
Igen.
Remélem, bár kicsi a lakás.
Kettőnknek megfelel.
És te jól vagy?
Minden oké.
Összejöttél valakivel?
Tessék?
Nem, határozottan nem.
Nem jöttünk össze,
de egy fiatal, sportos személy
beugrik néha egy teára.
Úristen!
És mennyire érti a dolgát?
- Nagyon is. - Oké.
- Tényleg? - Szinte szégyellem magam.
Mert úgy érzem, jelenleg tökéletes az életem.
Komolyan. Mindkét világból a legjobbat kapom.
Egy teljes hetet Ollival tölthetek,
és 100%-ban az anyja lehetek.
Utána egy hétig nézhetem a kedvenc tévéműsoraimat,
nem kell gyerekkaját ennem,
és újratölthetem az elemeket.
Persze, nagyon hiányzik Olli, amikor Adamnál van.
Belegondolni is rossz, de nem maradhattam abban a kapcsolatban.
Tudom.
Rémálom volt az altatás.
Jó éjt!
Boldog vagy? Az életünkkel.
Igen, nagyon boldog, drágám.
Miért kérdezed?
Nem hiszem, hogy az vagy. És én sem.
Értem.
Hiányzik az egyedüllét?
Micsoda?
Nem a szingliéletre gondolok…
Hanem arra, hogy valamit magadért tegyél,
hogy önmagad légy, hogy önmagunk legyünk.
Persze, hogy hiányoznak ezek a dolgok,
de most is megtehetem ezeket.
Csak nagyon sűrű a program mostanában.
- De igazán boldog vagy? - Hát…
Én úgy érzem, nagyon rutinszerűen élünk.
Te meg én.
Talán többet kellene törődnöd magaddal,
lazítani, pihenni egy kicsit.
Igen.
De ez nem olyan könnyű
három gyerek és munka mellett.
Pedig valójában könnyű.
Csak csinálnod kell.
Ez baromság.
Teljesen valószerűtlen.
Hogyan lazíthatnék a házi feladatok, a klubok és a főzés mellett…
Szerinted én miért tervezem azt a motoros túrát?
Pontosan erről beszélek.
Mintha meg akarnál szökni az életünkből.
Nem most mondtad, hogy csináljunk egyedül dolgokat?
Ezt mondtad, szóval te is csinálhatnál ilyesmit, nem?
Arról beszélek, hogy ez nem könnyű.
De igen, az, csak te komplikálod túl.
Nem kell minden egyes nap 6.30-kor kelned.
Nem kell minden este főznöd.
Megoldanánk.
Nem kell állandóan mosni, nem olyan koszosak a ruhák.
De igen, mi a fenéről beszélsz?
Arról, hogy lazíthatnál kicsit.
És ki csinál meg helyettem mindent?
Alszom a kanapén, nem bírok veled.
Ez nagyszerű.
Tökéletes.
Probléma megoldva.
Én nem vagyok olyan, mint te.
- Nem. - Nem.
Nem tudom kikapcsolni a családot.
Nem tudok későn kelni szombatonként.
Nem tudok.
És nem arról álmodozom, hogy a haverjaimmal
körbemotorozzuk Európát.
Eszembe se jut.
Én itt és most élem az életem,
és ez az én döntésem.
Úgy érzem, mintha legszívesebben
mindig máshol lennél, nem itt.
Oké, te így érzed, de… Most mit akarsz, mit mondjak?
Beszélj hozzám, ezt meg kell beszélnünk.
Mindig fáradtak vagyunk, sosem jó az időzítés,
de ha beszélni akarok veled, te mindig le akarsz lépni.
Nem igaz?
Talán segítséget kéne kérnünk.
Járhatnánk párterápiára.
Én jól vagyok. Talán csak neked kell terápia.
Hát ez kurvára nem fair Mr. Análpornó.
Tudom, hogy többet akarsz az élettől
a pénteki tacónál és a mindennapos szexnél.
Miért ne beszélhetnénk róla?
Kitalálhatnánk valamit.
Például, nem tudom…
Tarthatnánk szünetet,
vagy bevonhatnánk egy harmadik embert vagy…
- Talán mégsem. - Nem.
De tudom, hogy tehetnénk valamit.
Csak kell egy kis segítség.
Mindenki jár terápiára, mi miért nem?
Egy pillanat, figyelj rám!
Nem tartunk szünetet, felejtsd el!
Ami az édes hármast illeti… Szívtál valamit?
A terápia pedig nem mindig megoldás.
Legalábbis nekem nem.
Akkor mit csináljunk?
Talán elmehetnénk valahová szórakozni?
ÚJJÁÉLESZTÉS
Istenem, hát persze.
Ez történt velünk is.
Amikor az oxitocinszintünk zuhanni kezdett,
olyanok lettünk, mint két testvér.
Én ugyanúgy be voltam gerjedve,
de hát…
senki sem szexel a bátyjával.
Az állatkertben megpróbálták növelni a hormonszintünket.
Úgy vélték, túl passzívvá váltunk.
Hát igen.
Kaptunk új játékokat.
Először nevetségesnek találtam.
Úgy értem, mit vártak, hogy kigyúrja magát?
De aztán…
Mit is mondhatnék?
A kockahas önmagáért beszél.
Nagy lökést adott a vágyainknak.
Ez az, bébi!
Alszik?
- Mint egy medvebocs. - Jó.
- Nagyon szexi vagy. - Hagyd abba!
Gyorsan beteszem.
Hagyd abba! Fáradt vagyok.
Akkor talán megyek.
Vagy megvárjalak?
- Nem kell, anya mindjárt itt lesz. - Oké.
Később találkozhatunk, ha akarod.
Hacsak nem alszom el vacsora közben.
Biztos vagyok benne, hogy a barátaid
meg tudják oldani, hogy ébren maradj.
Kurvára kamasznak érzem magam.
Száz éve nem drogozott egyikük sem.
És ki gondoskodna a gyerekekről holnap?
Már elnézést, de van nekik apjuk is.
Gondoskodom a gyerekekről, te csak menj és érezd jól magad!
Igazán rád férne.
Oké.
Jó mulatást!
- Szia! - Szia!
- Helló! - Szia!
Szia!
Helló!
- Én jövök! - Nem bírom tovább!
Jaj, ez fájt!
Ez fantasztikus! Csak ti ketten?
Igen, hát… Köszönjük.
- A túráról meséltem. - Oké.
Fergeteges lesz. Martin, én és a végtelen poros utak.
Kábé 20 éves korunk óta járunk ilyen túrákra.
Kábé 20?
Most hány évesek vagytok, kábé 21?
Ti ketten…
Egészségünkre!
Imádom a motoros túrákat.
Csak nem motorozol?
Hogy motorozom-e? Viccelsz? Imádom.
Szuper, remek.
Szerintem a legjobb módja, hogy megismerd a világot.
- Egyetértek. - Pompás.
- Ügyetlen vagyok. - Tessék?
Leejtettem.
Mit mondtál?
Mit ejtettél le?
Helló, segítsek?
Köszönöm, szerintem menni fog.
Ez remek!
Találd ki, mi van nálam!
- Mi? - Gondoltam, bulizzunk.
- Nem… - Dehogynem, ugyan már!
- Itt? - Igen.
Most?
- Mi újság? - Semmi, buli van!
- Hazamész? - Csak hozok jeget.
- A névadó buli. - Az utolsó bulink a keresztelő volt.
- Egészségünkre! - Eljárt felettem az idő.
Nem igaz, fantasztikusan nézel ki.
A külvárosban is vannak bulik, csak egy kicsit másak.
Így igaz. Sosem láttam még annyi szvingert meg drogot.
Kész cirkusz.
Viccelsz? Melyik negyedben éltek?
Komolyan?
- Ti hogy álltok ezzel? - Erre térjünk vissza később!
- Tudni akarom. - Később…
Hé, srácok!
Apropó szvingerek és drogok,
anyuci hozott egy kis ajándékot!
Az emberek már terápiás célból használnak MDMA-t.
Rengeteg traumán kell túltennem magam,
neked pedig lazítanod kell,
úgyhogy igyunk a régimódi és komolytalan dolgokra!
És a gyakoribb találkozókra!
Úgy legyen!
Igyunk arra, hogy legyünk nyitottabbak az új kalandokra!
- Mint én. - Egészségünkre!
- Holnap Björn vigyáz a gyerekekre. - Vagy ők Björnre.
- Te pedig szereted őt. - Björnre!
Björnre!
Francba!
A sok PowerPoint-bemutató után
a főnöknek le kellene feküdnie, szóval…
Mi van? Nem mondhatsz ilyet!
Ez így politikailag inkorrekt.
Kefélni viszont lehet, ha tudod, mi kell egy nőnek.
Jaj, nem.
Na és te mire vágysz, Björn?
- Egy italra, és ti mit kértek? - Én…
- Sex on the beach koktélt! - Sex on the beach…
Két sex on the beach koktélt!
Sex on the beach? Rendben.
Szia!
- Nem lehet. - Nem?
- Nem lesz jó vége. - Biztos?
Biztos.
Házas vagyok, és nem az a fajta.
- Mi az? - Semmi gond. Bocsánat.
Nem lenne jó vége.
Csak incselkedtem, nem volt komoly.
Flörtöltél a lábaddal.
De tudnod kell, hogy bármikor leszopom a farkad.
Bármikor, csak szólj!
Oké.
- Oké? - Oké, köszönöm.
Egy szavadba kerül.
- Oké, egészségünkre! - Egészségünkre!
A COOLIDGE-HATÁS
Fontos személy látogatott el a farmra.
Calvin Coolidge, az USA elnöke.
A felesége, Grace, megkérdezte:
„Milyen gyakran párosodik a kakas?”
„Több tucatszor naponta” – válaszolt a farmer.
„Értem” – mondta Grace.
„Ezt mondja el a férjemnek!”
Ezután az elnök megkérdezte:
„Mindig ugyanazzal a tyúkkal?”
„Nem – mondta a farmer –, mindig egy új tyúkkal.”
„Ejha – szólt az elnök –,
ezt mondja el a feleségemnek!”
Vedd át az irányítást az életed felett!
Teun és én megoldottuk a problémánkat.
- Kidobtuk a képernyőt. - Le a képernyővel!
- Éljen a családterápia! - És a kerámiázás!
Nem könnyű az élet.
Hát nem.
Eldöntheted, hogyan éld az életed.
Pontosan úgy éled, ahogy akarod.
A mi életünk nem Instagram-kompatibilis,
de legalább a miénk.
Nem igaz?
- Csodásak vagytok. - Komolyan!
Szerintem a pszichológus és a meditáció nem biztos, hogy mindenre megoldás.
Kefélni viszont jó.
Nem mindenkinek való a gyerekjóga,
de olvassatok utána a képernyők káros hatásainak!
- Jó. - Ismeritek Sherry Turkle könyvét?
- Kiét? - Nem.
A lényeg, hogy arról ír, a túl sok képernyőidő
hogyan befolyásolja a gyerekek agyát és empatikus képességeit.
Igen, Oliver szinte zombivá változik, amikor az iPadjét bámulja.
Tíz perc után megszűnik a külvilág.
Olyan, mintha nem érezne semmit.
Ti vagytok a példaképeim.
Szeretlek titeket.
Björnnel most tényleg
kerámiázásra és párterápiára lenne szükségünk.
- Linda! - Mi az? Uramisten!
- Csapás a múltból. - Régen láttalak!
- Sziasztok! - Szia!
- Ó, igen. - Régen volt.
- Csatlakozhatok? - Igen.
Szuper!
Bűzlöttem, mint egy szeszkazán.
Kizuhantál, és egyenesen pofára estél.
- Hívták a rendőrséget is. - Nem.
- De. - Igen, tényleg.
Elő kellett rukkolnom egy sztorival, hogy súlyos allergiás rohamot kaptál.
Azt mondtam, megpróbálom hazavinni.
És hazavittél?
- Nem tudom. - Nem!
- Beültettelek egy taxiba. - Igen.
- Remek. - Évekig nem találkoztunk.
Túlságosan megalázó lett volna.
- Ezért választotta Björnt. - Most már értjük.
Végül idetaláltál, drága.
- Egészségedre! - Egészségünkre!
A sok kínos emlékre!
Vissza kell mennem az asztalomhoz. Találkozunk később?
Igen, persze.
- Sziasztok! - Szia, Ben!
Jó volt látni téged.
- Igen, titeket is. - Szia!
Azta, micsoda…
Ne már, Linda!
Biztos fura érzés találkozni vele.
- Régi sztori. - Nem úgy tűnt.
Három gyerekem van, ne viccelj!
Elnézést kérek!
- Nevetned kellene! - Kicsit érzékeny.
„Három gyerekem van.”
- Szia! - Szia!
Jól vagy?
Igen, remekül.
Fantasztikusan nézel ki.
Te is.
- És hogy van a család? - Mindenki jól van.
- Ez nagyszerű. - És te?
Én remekül vagyok.
Egy éve született a második.
Külön élünk…
Jaj, nem. Ez olyan szomorú.
Dehogy, nyugodj meg! Szuper.
Ennél jobb dolog nem is történhetett volna velünk.
- Oké. - Igen.
Tényleg.
Akkor visszaköltözöl a városba?
Igen, visszaköltözünk.
- Értem. - Igen.
Oké.
Akkor talán majd összefutunk később.
Igen, vagy akár…
megihatnánk együtt egy kávét, ha gondolod.
- Helló, szia! - Szia!
- Oké. - Helló!
- Hát itt vagy. - Én csak…
Hoppá!
PÁRKAPCSOLATI MINTÁK
Egy vizsgálat eredményei kimutatták,
hogy a préripockokat,
a patkányokhoz és a tyúkokhoz hasonlóan,
a párzási fázisban a megnövekedett dopaminszint motiválja,
hogy kötődjenek a partnerükhöz.
Ha azonban dopamingátlót adtak nekik,
már nem részesítették előnyben a partnert, akivel párosodtak.
Ezzel szemben, ha dopamint kaptak,
bármilyen partnert előnyben részesítettek.
Erről eszembe jut egy elég jól ismert tanulmány.
Arról szól, hogy nőkkel olyan pólókat szagoltatnak,
amelyeket férfiak teleizzadtak.
Egyes pólók szagát jobban kedvelték a többinél.
A kedvelt pólókon
olyan génvariáns volt megtalálható,
amely nagyon különbözött a nők sajátjától,
ami az immunrendszert illeti.
Ez nagyon fontos.
Azok a nők, akiknek ugyanolyan génvariánsú partnerük volt,
tehát nem különbözött,
hanem a variáns megegyezett a sajátjukkal…
Ezeket a nőket nagyobb arányban csalták meg a partnereik.
Gyakrabban tapasztalták meg a hűtlenséget.
Ezt szintén lenyűgözőnek találom.
Egy tanulmányban megvizsgáltunk 552, kapcsolatban élő férfi ikerpárt.
Azt találtuk, hogy akik egy bizonyos gén valamilyen változatával rendelkeztek,
egyáltalán nem vagy nehezen tudtak kötődni partnerükhöz.
A nők esetében azonban,
mivel ők nem rendelkeznek a gén ezen variációival,
ehelyett a DRD4-gént vizsgáltuk,
amely kalandvágyó génként is ismert.
Azok, akik ezzel a variánssal rendelkeztek,
gyakrabban létesítettek egyéjszakás kapcsolatot,
és többet fantáziáltak hűtlenségről.
Mindkét rendszer erősítheti tehát a hűtlenségi mintákat.
Björn! Pár órán belül megérkeznek.
Csatlakozol, ugye?
Igen, és ez elvezet minket egy nagyon fontos kérdéshez.
Az öröklődés vagy a környezet a monogámia alapja?
Csak itt ücsörögsz, Teresa?
- Kérsz még bort? - Igen, kérek.
- Megterítenél, Björn? - Most nem.
Éppen borral kínálom a díszvendégünket.
Igen.
Apa hol van?
Tudod, milyen.
A kanapén fekve nézi, ahogy elvégezzük a piszkos munkát.
El kell néznünk Jonnak.
Nehezen viseli a túl sok embert.
Ez csodálatos, Frida.
Anyád nagyon büszke, hogy ápolod a hagyományunkat.
Miféle hagyományt?
Nem emlékszel, édesem?
Hát persze, hiszen még olyan kicsik voltatok.
Nekem viszont boldoggá kellett tennem az anyósomat,
ezért minden karácsonykor megszenvedtem a francia kacsával.
- Sosem ettünk kacsát Norvégiában, anya. - Nem.
Ne légy nevetséges, Joanna! Tudom, mit tettem és mit nem.
Miért mondasz ilyet?
Oké, nyugodj meg! Csak nem emlékszünk a kacsára.
Remek.
- Remek. - Csodásan hangzik, Teresa.
Emlékszem valamilyen kacsára abból az évből, amikor apád meghalt.
- Így igaz. - Pontosan.
Meghalt valaki, vagy mi?
Talán segíthetnél teríteni, Jon.
Persze.
Ez mesés, Frida.
- Ezt meg fogjuk kóstolni. - Úgy lesz.
Kérsz egy pohárral, Marianne?
Igazad van, Teresa.
Karácsony volt, és a teljes francia rokonság eljött.
Pontosan,
és nem egyszeri alkalom volt, csak szólok.
Oké, anya, nem számít.
De azt hiszem, Louie-t hallottam kiabálni.
- Megnéznéd a gyerekeket? - Persze.
Köszönöm.
Én sütöttem a kacsát annak idején.
Most pedig ismét megteszem. Voilá!
- Bravó! - Vacsora két óra múlva, oké?
Ejha!
- Egészségünkre! - Egészségünkre!
- És boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt!
Végezetül elvégeztünk egy kísérletet nők egy csoportján.
A nők felének oxitocin öleléshormont tartalmazó orrspray-t adtunk.
A másik felük placebót kapott, azaz egy teljesen hatástalan spray-t.
Kiderült, hogy azok a nők, akik oxitocint kaptak,
nagyobb valószínűséggel kötődtek partnerükhöz,
mint azok, akiknek placebót adtunk.
Befejezésül ki merem jelenteni, hogy az emberi monogámia
és hűtlenség,
akárcsak a pockoknál,
nagyrészt a genetikai felépítésünk függvénye.
Igen, egy kisebb hormonális kiigazítás sok dolgot megváltoztathatna a világon,
mikro- és makroszinten egyaránt.
Tényleg azt hittem, hogy meg tudjuk oldani.
Muszáj, hogy végleges legyen?
Remélem, nem.
Mi a fene volt ez?
Hát ott vagy, te kibaszott picsa!
Baszd meg!
És te, te átkozott…
Menj a pokolba az undorító barátnőiddel együtt!
Kibaszott picsák, utállak titeket!
Basszátok meg!
Nem kell ez a kocsi!
Nem kell az a lakás!
Nem kell semmi tőled!
Érted?
Felfogod, hogy mit tettél?
Gondoltál egyáltalán a gyerekekre?
Gondoltál egyáltalán a gyerekekre,
amikor széttetted a lábad a városban, mint egy prosti?
Menj vissza Norvégiába, baszd meg!
Tegyél egy szívességet!
Elment az eszed?
Mi bajod van, te kibaszott pszichopata?
Azt hiszed, nem tudok a kibaszott sms-eidről?
Teljesen hülyének nézel?
Azt hiszed, nem tudom, mit tettél? Mindenről tudok, te kibaszott képmutató!
Ugyanolyan bűnös vagy!
Ugyanúgy a te hibád is!
A gyerekeket ne is próbáld belekeverni!
Mert ez rólad szól, te kibaszott fasz,
és arról, hogy mennyire önző vagy!
A saját segglyukadban élsz, akkora seggfej vagy!
Igen, lefeküdtem vele!
Kit érdekel?
Ki a szart érdekel?
Veled akartam lenni! Téged akartalak!
De te nem törődtél a családunkkal!
Nem törődtél velem!
Mert egy kibaszott faszfej vagy!
Úgyhogy baszd meg!
Menj a pokolba!
Ez nem túl okos dolog, haver.
Nem néz ki jól, ha felügyeleti jogért akarsz folyamodni.
Úgy értem, össze kell szedned magad. Tartsd kézben az életed!
Mindenképpen.
Leszarom, ki mit gondol.
Mindent elrontott, tönkretette az életemet.
- Gyűlölöm Fridát. - Nem hiszem, hogy gyűlölöd.
Viszont nem lógathatod az orrod állandóan.
- Dehogynem. - Nem.
- De igen, itt ülök most is. - Nem.
- Búslakodni könnyű. - Hónapok óta…
Sziasztok, mi újság?
- Szia! - Rég találkoztunk.
- Jó látni téged. Hogy vagy? - Jól.
Mit mondhatnék?
Egy ideje abbahagytam az ivást,
de újrakezdtem, mert kurvára unatkoztam.
Oliver és Linda jól vannak.
Még mindig külön élünk,
de jól kijövünk egymással, szóval…
- Az jó. - Igen, és ti?
- Igen, nos… - Hát…
Azt ünnepeljük, hogy Björn ma megszabadult a kocsijától.
- Eladtad? - Tessék?
Nem, nem adtam el…
Egyszerűen fogtam és belevezettem egy házba az utcánkban.
- Ez most komoly? - Igen, épp most.
Oké, erre iszunk! Elnézést!
Három Golden Slammert kérek!
- Fridának most nincs autója. - Micsoda sztori!
Minden második héten apa vagyok otthon,
amúgy meg Martin kanapéján alszom.
- A fészek-modellt követitek? - Frida akarta így.
Fészek-modell?
Igen…
A gyerekek maradnak, a szülők pedig ki-be költöznek.
Értem. Az én időmben még nem volt ilyen.
Mi is csináltuk az elején Lindával.
Lehet, hogy a gyerekeknek jobb, de egyébként szörnyű.
Hihetetlenül kemény.
- Keresel lakást amúgy? - Igen.
Persze.
Nem fogok egy házban lakni azzal a némberrel.
Mérget vehettek rá, hogy találok lakást.
A húgom a barátjához költözik, ezért kiadja a lakását.
- Tényleg? - Igen, egy kicsi belvárosi apartmant.
Szép, átlagos, olcsó. Érdekel?
Igen.
- Rákérdezek. - Mindenképpen.
- Oké. - Szuper.
- Egészségünkre! - Egészségünkre!
Tökmindegy.
Oké, édesem.
- Te jössz értem, mami? - Ma apu fog jönni.
Emlékszel?
De hiányozni fogsz.
Jaj, édesem.
Nekem is hiányozni fogsz.
Oké?
Nekem is hiányozni fogsz.
Tudod mit?
Az jó, ha hiányzom, tudod?
Az jó.
Különben nem örülnénk egymásnak annyira, amikor látjuk egymást.
Nem.
Szóval jó, hogy hiányzom.
Oké.
Oké?
Nézd mit adok, tessék!
Ta-dam!
Mindig legyen a kabátzsebedben csoki!
Igen.
Mami szeret téged.
Oké?
Bemegyünk?
Oké, gyere!
Björn nem látja, hogy ez hogyan hat rájuk.
Engem akar büntetni, de valójában a gyerekeket bántja.
Komolyan a bírósághoz akar fordulni.
Nem érdekli, hogy a gyerekeket pszichiáter fogja vizsgálni.
El sem tudom képzelni, mekkora traumát jelentene ez nekik.
Biztos nagyon nehéz időszak ez neked.
Tudom, hogy én voltam az…
Én voltam az, aki az egészet elkezdte.
Ezzel együtt kell élnem.
De azt reméltem, hogy…
hogy majd észbe kap…
És akkor
megoldhatjuk a problémáinkat…
és megint minden jó lesz.
Tehát úgy érezted, hogy már a különválásotok előtt sem kommunikált,
nem volt elég figyelmes, és menekült a felelősség elől?
- Jól mondom? - Nem akart megoldani semmit.
És mi történne, ha nem oldana meg semmit?
Az az érzésem, hogy aggódtál amiatt,
hogy mi fog történni, ha nem cselekszik.
Nem tudom, hogy történne-e bármi,
a lényeg talán, hogy semmi sem történt.
Az hogy stagnáltunk…
Igen, hogy véget ért.
Attól féltél, hogy elveszíted.
Úgy éreztem, hogy már elveszítettem
magamat és őt is.
És azt reméltem,
hogy észreveszi.
Vagy észrevesz engem.
És megerőlteti magát ahelyett, hogy elfutna.
Bizonyos szempontból te futottál el először.
Válasszuk szét a dolgokat egy kicsit, Frida!
Nem volt része a személyiségének,
hogy ugyanúgy kezelje a dolgokat, mint te.
Már a különválásotok előtt sem.
Előtte is olyan volt, és jelen pillanatban is olyan.
Te nem tudod megváltoztatni.
Ezen csak ő maga tud változtatni, ha akar.
Nem a te feladatod, és nem a te felelősséged.
Erre nincs ráhatásod.
Ugyanez igaz fordítva is.
Különváltatok,
és ő nem akar semmilyen kapcsolatot.
Ezt el kell fogadnod,
és meg kell tanulnod kezelni a helyzetet,
ahelyett, hogy arra várnál, hogy megváltozzon,
vagy hogy állandóan veszekednél vele.
És ez nem arról szól, hogy valaki szeret-e még vagy sem.
Ő ilyen.
Nagyon különbözik tőled.
Oké, gyere ide!
Otthon még táncolhatsz.
Kézcsere… Majommal a kézben nem megy.
- De. - Ne csináld ezt, Lou!
Ez hülyeség.
Oké, lássuk csak!
- Hagyd abba! - Apu, ez fáj!
- Oké, bocsi! - Mamit akarom!
- De… - Ne nyúlj hozzám!
- Muszáj lesz. - Ne nyúlj hozzám!
Louie, édesem…
- Nem akarom! - Anna elment Leóért.
Sietnünk kell haza. Nem lehet…
Mindent megteszek, a fenébe is. Nem hagynád abba?
- Kérlek! - Nem akarom!
Helló, Björn!
Helló!
Oké, akkor hagyjuk!
Sokat sétáltunk ma, szóval biztos fáradt egy kicsit.
Oké.
Így kell lennie.
Menjünk, biztos fázol.
Akkor mehetünk?
Ne hagyd itt a táskád!
Nem.
Tessék a… Francba, ez meg az én táskám.
Köszi mindent.
Viszlát holnap!
- Viszlát! - Köszönjük!
Köszönjük!
Köszi, hogy eljöttél.
Ideges voltam, pedig ezek csak bútorok.
Semmi gond, Björn biztos rendes volt.
Úgy értem, a fele a tiéd.
Mit mondjak a gyerekeknek?
Mi a fenét mondjak?
Nem tudom.
Próbálkozom.
- Próbálok mindent jól csinálni. - Tudom.
Meg kell tennünk a gyerekekért.
Arcul köp és megszégyenít, amikor csak teheti.
Mert egy kibaszott fasz.
Nem tudom, miért csinálja ezt.
Hozok neked egy kávét, az jót fog tenni.
Elvitte a vízforralót.
Még egy kurva kávét sem tudok inni.
Pedig én kaptam.
Az anyjától kaptam a szülinapomra.
Oké, akkor forralok vizet egy fazékban.
Hé!
Nem kell, hogy tökéletes otthonod legyen.
Nincs tökéletes otthon,
a gyerekek pedig alkalmazkodnak.
Vegyél egy gumimatracot!
Építs egy kunyhót!
Minden rendben lesz.
Mami, gyere ugrálni!
Rajta, mami!
Nem szabad, összetörik az ágy.
- Nem fog. - Gyere!
- Olvasd el a kiírást! Ugrálhatsz! - Gyere, légyszi!
Nem törik össze, gyere!
- Gyere! - Rajta!
Gyerünk!
Gyere, menni fog!
Nem törik össze.
- Megígérjük. - Gyere!
Nagyon jól beilleszkedik a többi gyerek közé,
és jól ki is jön a legtöbbjükkel.
Népszerű, és kedves energiát sugároz.
Általában véve nincs baj Louie-val.
Egyáltalán nincs.
Fantasztikus ezt hallani.
Nos, mi…
vagyis én mindig azért aggódom, hogy talán
nem fejezi ki elég jól magát, vagy nem kommunikál eleget.
Nagy megkönnyebbülés, hogy nincs probléma.
Amint tudjátok, Frida nemrég úgy döntött, hogy kettészakítja a családot,
ezért azóta nagyon nehéz minden.
A gyerekek szomorúak és traumatizáltak.
Nem úsznak a boldogságban, de…
Ez történik, ha valaki egy családban
csak önmagára gondol, nem igaz?
Nos, természetesen hozzá vagyunk szokva az efféle helyzetekhez.
A gyerekek többsége pedig modern családi konstellációban él.
És ez nem minden esetben jelent traumát a gyerekekre nézve.
Feltéve, ha a szülők együttműködnek.
Ahogy Mona mondta,
Louie-val minden rendben és jól kifejezi magát.
Ha a gyerekek extrovertáltak,
az egy jó jel.
Aggodalomra akkor van ok, ha túl csendesek.
Kiengedni a gőzt normális és egészséges.
Tehát, ha Louie szomorú vagy dühös ebben az időszakban,
az teljesen rendben van.
És ahogy Bo is mondta, egyetértünk abban,
hogy Louie-val minden rendben.
Köszönjük.
Kérlek, szóljatok, ha bármi változás van,
vagy ha valamire kimondottan oda kellene figyelnünk.
Nos, én nem beszélek ezzel az emberrel, szóval…
Nagyszerű lenne, ha külön-külön tartanátok velünk a kapcsolatot.
- Természetesen. - Persze.
Ha bármi probléma van, szólunk.
És bármikor fordulhattok hozzánk, ha…
Ha bármilyen gondolat vagy aggály merülne fel.
Remek, viszlát!
- Köszönöm. - Köszönöm, Mona.
- Viszlát! - Viszlát!
Björn!
Björn, kérlek, várj!
Beszéljünk, kérlek!
Hajlandó vagy beszélni?
Nem felejthetnénk el ezt a gyermekfelügyeleti dolgot?
Erre gondolhattál volna, mielőtt tönkretetted a családunkat.
Nem felejtem el a „gyermekfelügyeleti dolgot”.
Kérlek, Björn, egy csónakban evezünk.
Azt akarod, hogy pszichológusok teszteljék a gyerekeket,
csak hogy bizonyítsd az igazad? Ezt akarod?
Bocsánatot kérek tőled.
Tényleg.
Komolyan.
- Mindent sajnálok. - Oké.
- Komolyan. - Igen…
Csak ne tedd ezt a gyerekekkel!
- Életre szóló nyomot hagy bennük. - Én teszem ezt velük?
Te mondtad, hogy a pszichológus mindent megold.
Te hagytál életre szóló nyomot, amikor elhagytál minket.
Te akartál elválni, nem én!
És ez most nem a te szükségleteidről szól,
vagy éppen a gyerekekéről, hanem az én jogaimról.
És nekem ítélik őket, mert nem vagy alkalmas arra, hogy az anyjuk légy.
Totál meggondolatlan vagy.
Tönkreteszed a gyerekek életét,
tönkreteszed az álmaikat,
tönkreteszed a jövőjüket,
szóval most én diktálok!
Nyugodj már meg!
A fenébe is, Björn!
Nem voltunk boldogok!
Válságba kerültünk,
de te képtelen voltál bevallani.
Nem beszéltél róla.
Te is tudod, hogy ez kurvára nem igaz.
Nem kell mindent túltárgyalni.
Van, ami magától megoldódik.
Te akartál válni, de nem te fogod diktálni a tempót.
Ami sok, az sok!
Láttál valaha ázsiai kalandtúráról álmodozni?
Nem, mert túlságosan lefoglalt az életünk, Björn.
Én a mi életünket akartam élni! Fel tudod ezt fogni?
Nem csak terápiát javasoltam, bármire nyitott voltam.
Szünet, édes hármas vagy akármi!
De téged hidegen hagyott!
Tudod mit? Boldogtalanok voltunk!
Mindketten. Kurvára boldogtalanok!
És te semmit sem tettél ellene!
Semmit!
A te magyarázatod biztosan ez, Frida.
De ha akarod hallani az enyémet, az egy kicsit más.
Te akartál egyedül lenni, úgyhogy most megkapod!
Nem fogod elvenni a gyerekeimet, ők velem maradnak!
De mind a ketten a szüleik vagyunk.
Szükségük van mindkettőnkre.
És akkor muszáj…
Muszáj kommunikálnunk. Ez nem kommunikáció!
Pontosan, és én nem akarok kommunikálni!
Meghibbantál?
Nem kommunikálok veled.
Nem lesz hippi karácsony sem, elmondom, mi lesz!
A gyerekek a szüleimnél ünnepelnek, szilveszterkor meg veled lesznek.
Vita lezárva.
Helló, már vártalak titeket!
Nem jöttök fel?
Szeretnék ajándékot adni a gyerekeknek.
Azt hittem, megiszunk egy kávét.
Igen.
Sziasztok, drágáim!
Szia, mami!
Nagyon csinosak vagytok.
Megyünk a nagyihoz.
- Ajándékot is kapunk. - Tudom.
Nagyon jó móka lesz.
Tessék, itt van még néhány ajándék.
Egy kis édesség az útra.
És itt a mackód, Leo.
Oké, legyen szép karácsonyotok!
Ha szeretnétek hívni vagy szükségetek van valamire, hívjatok!
- Te mit fogsz csinálni? - Nem ünnepelsz?
Dehogynem.
Ki kell javítanom egy csomó dolgozatot.
Aztán valószínű, átmegyek Joanna nénihez.
De előbb fel kell hívnom a Mikulást,
hogy elmondjam neki a nagyi címét.
Indulnunk kell.
Legalább köszönjünk el!
Puszi nélkül nem mehettek sehova.
Szeretlek, édesem, oké?
Ölelj át!
Szeretlek titeket.
Nagyon szeretlek.
- Oké? - Szia, mami!
- Sziasztok!
- Szeretünk! - Én is, sziasztok!
- Szia! - Szia!
- Sziasztok! - Szia!
- Először kígyó, most meg elefánt! - Elég a varázslásból, Louie!
- Vedd le a jelmezt! - Nem akarom!
Hangulatos karácsony volt, de ebben meleged lesz.
Meg akarom mutatni maminak!
Majd megmutatod neki, ha találkoztok, oké?
Mamit akarom!
Én is mamit akarom!
Gyere ide, édesem!
Ülj ide, úgy mint a mamihoz!
Így ni!
Gyere!
SZEPARÁCIÓS TRAUMA
Szeparációs szorongás
vagy depresszió.
Hasonló a drogmegvonáshoz.
Még az immunrendszer is legyengül.
Ha férfi lennél, mondanám, hogy igyál egy-két pohár bort.
De a nők dopaminszintjére
nem ugyanúgy hat az alkohol.
Ahhoz, hogy beindítsam a dopamin áramlását,
adhatnék neked egy oxitocin-injekciót.
Vagy antidepresszánsokat.
Szerintem túl kell tenned magad ezen.
Próbálj előrefelé nézni!
Csinálj olyan dolgokat, amelyek boldoggá tesznek!
Biztos nem fogom használni a Tindert.
Előbb halok meg, mint hogy…
Most megjátszod magad!
Undorító és emberhez méltatlan módja az ismerkedésnek.
Úgy értem, miért…
Miért nincs egy olyan alkalmazás, mint a SCRUFF?
Ami csak a szexről szól, és nem kell előtte
unalmas társalgásokat folytatni.
Csodásan hangzik, ugye?
Igen, mert én végeztem a szerelemmel.
Amúgy sem történne semmi,
hiába osztanám meg a GPS-koordinátáimat egy appban.
2021-et írunk, csajszi!
Így működik a Tinder!
Képzeld magad éhesen egy terített svédasztal elé,
ahol tiéd lehet a legfinomabb falat.
Pontosan azt kapod, amit akarsz.
De ki akarna engem?
Eljön az idő, amikor tovább kell lépned.
Én elmentem terápiára, és magamba néztem.
Szóval, mostanra…
Az a fejezet lezárult.
- Gratulálok. - Igen.
- Ráadásul gyorsan. - Igen.
Fél év alatt, szuper vagy!
Micsoda?
Egyszer élünk.
Nem pazarolhattam több időt arra, hogy kiderítsem, miért nem működik.
Nem működött, és bonyolult volt.
Most már vége.
Kialakítottunk néhány rutint, és ez működik.
Nincs több dráma.
Ideje élni egy kicsit.
Bárcsak én is ezt mondhatnám.
Ennyire nagy a baj?
Igen, de…
én csaltam meg, úgyhogy megérdemlem.
Általában ennél többről van szó, nem igaz?
Hidd el, tudom.
- Nem meséltem neked? - Nem.
Az exem találkozott valakivel, szóval…
Emiatt kénytelen voltam…
elgondolkodni azon, mit csinálhattam volna másként.
Egy kapcsolatban kettőn áll a vásár.
Ez is egy nézőpont.
Elszomorít, hogy nem sikerült?
Igen.
Sok mindent tehettem volna másképp.
Jobban is kommunikálhattam volna,
és foglalkozhattam volna a problémáinkkal,
ahelyett, hogy kiszolgáltattam magunkat annak, amit tettem.
Azt hiszem, az árulás érzését a legnehezebb feldolgozni.
És ha nem tudjátok megbeszélni, akkor…
Mi ekkor kezdtünk el arról beszélgetni, hogy talán…
boldogabbak lennénk külön.
Értem.
Nem hiszem, hogy a kapcsolatunk elbírná az ilyen szintű őszinteséget.
Ezért is van vége.
Senki sem akar ilyen kapcsolatot.
Te milyen kapcsolatra vágysz?
Oké, szia!
Szia!
- Levehetem ezt? - Igen.
Majd én.
Francba!
Várj!
- Semmi baj. - Bocs.
- Nem gond. - De bosszantó.
- Francba! - Nem számít.
Jó, de akkor is.
Bocsánat, igazán sajnálom.
Semmi baj.
Sajnálom, túlságosan be vagyok indulva.
Sosem történt ilyen korábban.
Megértem.
Mi is éppen válunk.
Tudom, milyen.
Tényleg? Az szívás.
Nem, egyáltalán nem szívás.
Nem?
Amikor hozzámentem, tudtam, hogy nem tart örökké.
De van gyereketek.
Ez így igaz.
Minden kapcsolatnak megvan a funkciója.
Van tőle egy lányom, és ezért hálás vagyok.
Ne stresszelj túlságosan emiatt.
Tényleg nem nagy ügy, láttam ilyet jó párszor.
Ha kell, vegyél be egy kék pirulát.
- Tényleg? - Igen.
- Nem kell túlbonyolítani. - Az igaz.
Mit szólnál hozzá, ha…
bepótolnánk máskor?
Az jó lenne.
Vigyázz magadra!
Szia!
TÚLÉLÉS
Még az élettől is elment a kedved?
Igen, de túléltem.
Próbáltam új társat találni.
Nem akartam egyedül élni.
Nem ez életem legszebb időszaka.
- Az biztos. - De nem kezdtem el drogozni.
Csak…
Csak nem tudom, hogyan fogom túltenni magam ezen.
Mi folyik itt?
Nos,
részt veszek egy tudományos kutatásban.
A tudósok úgy hívják: „kényszerített úszás teszt”.
- Ez látható mögöttünk. - Érdekes.
Azok a pockok, akik szakításon estek át,
elsüllyednek.
- A mélybe. - Elsüllyednek.
Nem úsznak?
Nem, egyszerűen elsüllyednek.
Azok, akik kapcsolatban élnek, úsznak a drága életükért.
Ők folytatják.
Úsznak tovább.
Van miért élniük.
Tehát a kapcsolat tart minket életben.
Ezért vágyunk párkapcsolatra.
Újra és újra.
Björn!
Szia!
Sziasztok!
De…
- Mi újság? - Szia!
- Hogy vagy?
Jól, köszi. Örülök, hogy látlak.
Régen láttunk.
Az biztos. Mit…
Mit csináltok itt?
Találkozunk az igazgatóval.
Oliver nem érzi jól magát a sulijában, úgyhogy talán átjön ide.
Oké, ez szuper.
Leo színjátszókörének előadása lesz…
- Tényleg? - Szuper.
Igen.
- Örülünk, hogy láttunk. - Én is.
Hallottunk a gyermekfelügyeleti ügyről.
Jó, hogy megoldódott.
Igen.
Most terápiára járok.
- Ejha! - Igen.
Szóval, ez jó.
Ez nagyszerű.
Nincs több szorongás és keserűség.
- Igen. - Ez remek.
Azt hiszem, egyszerűen csak el kell döntened, mit akarsz.
Nincs jó vagy rossz döntés, de…
- Nincs. - Döntened kell.
Hogyan? Ti most…
újra együtt vagytok?
Bocs, csak próbálom…
Nem költözünk újra össze…
Nem, soha.
Kipróbálunk valami újat.
Itt vagyunk egymásnak, de kicsit szabadabb a kapcsolatunk.
Oké, jó nektek.
Randizunk másokkal, de együtt.
Igen.
Oké, értem, gratulálok!
- Köszönjük. - De…
Mennünk kell, de örülünk, hogy láttunk.
Én is. Oké, sok sikert!
- Szia! - Sziasztok!
- Add át üdvözletem! - Rendben.
Ideje szólítani az állatokat.
Te ki vagy?
Én vagyok a kakas, úgy szól a dalom, hogy kukurikú!
Én vagyok a tyúk, tojásokat rakok, melyeket megehetsz.
Négy pocok.
- Te ki vagy? - Én vagyok az egyszarvú.
Nem lesz ez sok?
Nem vagyunk túl sokan?
Leszállíthatunk egyet.
Óvjuk az állatokat, a természetet és egymást!
- Megfogod ezt? - Igen.
- Az enyémet is? - Igen.
- Megvan Leo kabátja? - Igen, de a mackója nincs.
Szia, Christine! Hogy vagy? Örülök, hogy látlak.
Hogy vagytok? Helló!
Minden oké. És veletek?
Velünk?
Nos… ja, hogy úgy…
Jól vagyunk.
Elváltan, boldogan.
Örülök, hogy itt lehetek.
Épp az én kis kincsemet kerestem…
- Menj csak! - Szia!
- Még találkozunk! - Igen.
Komolyan?
A szomszéddal?
Igen, mert…
- Nem volt nehéz, oké? - Értem.
Sütöttünk tortát, eszel velünk, apu?
Persze, édesem, de…
Kérlek, apu!
Légyszi, apu!
Kérdezzétek meg mamit, hogy szabad-e!
Kérlek, mami! Te vagy a legjobb mami a világon.
- Légyszi, mami! - Üres a hűtőm.
Apu nem ehet velünk tortát?
Csak maradék van otthon…
Ha nem bánod, hogy torta lesz vacsorára…
Semmi nincs a hűtőben?
Nincs.
Próbálok lazítani a „kötelező dolgokon”.
Igen.
Ben is jön.
Értem.
Szóval, elhívhatod Christine-t is,
ha akarod.
Nyugodtan.
- Oké, ma este tortát vacsorázunk! - Igen!
Ez valóban zavaros kissé,
de az agyunk felépítése
támpontokat adhat a párkapcsolati problémáinkhoz
három egymással összefüggő agyi rendszeren keresztül,
melyek a párválasztásért, a szaporodásért és a gyereknevelésért felelnek.
- Felvágjuk ezt a gyönyörűséget? - Igen!
Igen.
A rendszerek azonban nem mindig kapcsolódnak közvetlenül egymáshoz.
Lehetséges szeretni egy embert,
szerelmesnek lenni egy másikba,
és szexuálisan vonzódni egy harmadikhoz,
ráadásul mindezt egyszerre.
Neurológiai magyarázata lehet annak,
hogy Szent Ágoston párkapcsolati normái miért nem működnek mindenki számára.
Minden különbözőségünk ellenére,
még mindig a régi normák és szabványok szerint ítélkezünk.
Talán azért, hogy megpróbáljunk eligazodni a szerelem útvesztőjében.
Így mindketten megkaphatjuk és meg is ehetjük a tortánkat.
- Mit csinálsz a háziállatunkkal? - Ezt.
Mit művelsz?
Nem értem, miért nem élhetünk mindannyian együtt.
Nekem saját hely kell, ahogy a gyerekeknek saját szoba.
A felnőtteknek viszont nincs, igaz?
Igen, de szerintem sokkal jobb így,
mert nem akarok állandóan költözni.
Ők azok, akik szakítottak,
szóval úgy igazságos, hogy ők költöznek, nem?
Azért én szeretem, ha két otthonom van.
Gondolod, hogy egyszer újra együtt lesznek,
mint a normális szülők?
De hisz ez is normális, Leo.
Úgy értem, az osztálytársaid felének elváltak a szülei.
Csak nem beszélnek róla.
Ráadásul,
szerintem néha együtt vannak.
Úgy értem, fizikailag.
Na és Ben és Christine?
Ők nem szomorúak emiatt?
Nem, még mielőtt Ben és Christine összejöttek velük. Azt hiszem.
De nem tudom.
A tetőn? Az túl veszélyes, gyere le!
Oké, majmocskáim!
Min röhögcséltek?
Ti vagytok a majmok, a felnőttek!
Tényleg? Oké.
Talán igaz, de most énekeljük el azt a vicces svéd dalt a békákról!
Oké? Gyertek!
Készen álltok? Kezdjük!
Énekeljük a békás dalocskát!
A kis béka, a kis béka De jópofa forma
Nincsen neki füle se és hiányzik a farka
Brekeke-brekeke…
A kérdés tehát a következő:
Mi emberek olyan biológiai lények lennénk,
akik az előre programozott génjeik szerint élnek?
Vagy a szabad akarat szabályoz mindent,
amikor eltérünk a monogám normától?
Nos…
vagy ez vagy az,
vagy talán mindkettő.
Egyszerre vagyunk biológiai és szellemi lények,
akiket sok minden befolyásol, a vallástól kezdve az öröklődésen át a környezetig.
Függetlenül a szexuális, vallási vagy politikai irányultságtól,
mi emberek végső soron
a biológia és az intellektus fantasztikus ötvözete vagyunk.
Erről szól az emberi lét.
Egy kérdés azonban még válaszra vár:
Hogyan akarod élni az életed?
Ennyi fért bele műsorunkba ezen a héten.
Jövő héten a Késő esti diorámában
különböző nézőpontokból tovább vizsgáljuk az emberi magatartást.
Legközelebbi témánk az erőszak.
Vajon az erőszak biológiai eredetű vagy tanult viselkedés?
Kérem, tartsanak velünk!
Remélem, találkozunk.
A feliratot fordította: Sepsi József