Ha van esély, hogy a karperec hazajuttat minket, meg kell próbálnunk.
AZ ELŐZŐ RÉSZEKBŐL
-Halló? -Náni!
-Van ez a karperec… -Az a karperec az anyámé volt, Aisháé.
Mik vagyunk?
Mi vagyunk a Homályklán.
De a legtöbben csak azt mondják ránk, hogy…
Dzsinn vagyok. És én segítek nekik, nekem pedig te.
Ha segítesz nekik hazajutni, lehet pár bumm!
-Veszélyes lehet. -Nyilván veszélyes, hogyne lenne az?
Kamala, veszélyben vagy, te és a családod is.
-Szólni akartam. -Elcsalom őket.
Miért csináljátok ezt? Azt mondtad, megvédtek.
Védjük meg azt, aki cserbenhagyott?
-Gyerünk! -Kamala!
Egész idő alatt te voltál, de nem szóltatok?
Mindent megmagyarázok, eskü!
Halló, Kamala? Láttad a vonatot, bétá?
-Honnan tudsz a vonatról? -Onnan, hogy én is láttam.
Mindketten gyertek Karacsiba!
-Először utazol Pakisztánba? -Miből gondolja?
Nagyon szorongatod azt a plüssállatot.
-Igazából szundipárna. -Aha.
Hát megszólalt!
Azt hittem, elvitte a cica a nyelved. Kivéve, amikor kértél még egy Canada Dryt.
Azt hittem, hogy meg se szólalhatok.
Vagy talán a büntetésem érvényét vesztette a nemzetközi vizek fölött?
Miután tönkretetted a bátyád esküvőjét?
Még évekig büntetésben leszel.
Viszont mivel a Nánid nagyon öreg,
és ragaszkodott hozzá, hogy jöjjünk Pakisztánba,
azt mondom, kössünk átmeneti fegyverszünetet!
Én már nem tudom. Talán a Nánid majd megmondja,
mire volt jó, amivel mostanában lefoglaltad magad.
Sajnálom. Válaszolj! Mindent megmagyarázok.
Ne haragudj! Írd meg, hogy jól vagytok-e!
Le tudna ülni?
Isten hozott Karacsiban!
Kamala! Itt vagyunk!
-Szia! -Helló!
Cső!
Hogy vagytok?
-Minden rendben? -Hogy s mint?
Kamala, ugye emlékszel az unokatesóidra?
Káku Chacha gyerekei.
Igen, Zainab és Owais. Magasabb vagy, mint emlékeztem.
Te viszont semmit se nőttél.
Köszi!
-Kamala! -Náni!
Kis unokám!
Késő éjszaka van. Aludnod kellene.
Ugyan már! Most jöttem egy buliból.
-Hogy ezek mennyire jók! -Ezek?
-Régiek, de megkaphatod őket. -Nem kell… Tényleg…
Hé, Kamala!
-Munee! -Szia, anyu! Örülök, hogy látlak.
-Isten hozott, bétá! -Köszönöm, jó hazajönni.
Milyen száraz a bőröd! Megint valami fura diétát csinálsz?
-Kamala, nem megyünk haza? -De.
-Menjünk! -Holnap találkozunk.
-Sziasztok! -Csáó!
A fények városa
Szia, Magnum! Gyere! Szia, kutyuli!
Magnum! Milyen nagy lettél!
-Mindig ilyen óriási volt a ház? -Igen, de, mondjuk, egy festés ráférne.
És veszítse el a báját?
Csak úgy mondtam…
Gyertek, menjünk be!
Oké, menjünk!
Kamala, a te szobád jobbra van!
Ez az?
Nem.
Két történet a felosztáskor elrabolt asszonyokról
Nem tudtam, hogy ilyen jól rajzolsz.
Sok minden odaveszett a felosztáskor.
Csak akkor fogok emlékezni arra, ami már nincs, ha én magam készítem el.
Ez az egyetlen gyerekkori kép rólam, ami apámé volt.
-Ő lenne Hasan Náná? -Igen.
Itt van az én ammim, Aisha, a te dédnagyanyád.
Legalábbis ahogy én emlékeztem rá.
Náni, miért küldted ezt nekem?
Mi vagyok? Egy…
Egy dzsinn. Még szép! Legalábbis apám ezt mondta.
Hogy tudod ennyire lazán venni?
Nem értem, miért lenne annyira nagy ügy. Ez csak genetika.
Nem a megfelelő dolgokra koncentrálsz.
Nem az a kérdés, miért látom a látomást, vagy hogy dzsinn vagy-e.
Csak az a fontos, hogy amikor a legutóbb használták a karperecet…
megmentette az életem.
Mint azok a csillagok. Amikor elhagytad Indiát.
A felosztás közepén jártunk.
És forró nyári éjszaka volt.
Egyszer csak elszakadtam apámtól.
Aztán megjelent egy csomó csillag, és visszarepítettek apám karjába.
-A vonatra. -Igen. Az utolsóra aznap.
Náni, az ugyanaz a vonat? Az, amit a látomásban látunk.
-Az az a vonat? -Igen.
A karperec üzenni akar neked valamit, bétá.
Nem tudom, mit.
De biztosan itt kell lenned velem, hogy rá tudj jönni.
Fogalmam sincs, hogy jöhetnék rá.
Csak keresem a kirakós darabjait,
de folyton összekuszálom az egészet.
Fel van adva a lecke.
De persze…
ha az ember átéli azt, amit én, elveszti azt, amit én…
megtanulja értékelni a darabkákat is.
Kamala!
Hagyjatok!
Kamala! Hazudtál nekem.
A karperec jelentősége túlmutat rajtad.
-Kamala! -Keresd a vonatot!
-Kamala! -Keresd a vonatot, Kamala!
Kamala, ébresztő! Várnak az unokatesóid!
Bocsi. Nem tudtam, hogy van itt veled valaki az ágyban.
-Ez egy szundipárna. -Gyerünk, kelj fel!
Megterveztük az egész délutánt. Egy óra múlva eszünk az evezős klubban.
Nem is vagyok éhes.
Gyerünk, felkelni!
Kamala, kérlek, ne csináld ezt! Látogatóba jöttünk.
Meglátogatunk mindent. Indulás! Gyere!
Hozhatod a szárnyas macidat is!
Miért kell idekint az étlapról rendelnünk?
-Hiányzik a benti svédasztal. -Meg a légkondi.
Senki se mondta, hogy ne farmerben jöjjek.
Jersey-ben nem lógnék így ki.
Az óvárosi séta után beugorhatunk egy plázába.
Veszünk valamit, amiben beolvadsz.
Így van, maradj szépen az unokatesóiddal!
Idegen városban vagyunk, nem akarom, hogy bajba keveredj.
-Eszemben sincs. -Sziasztok! Itt vagyok.
-Szia, helló! Semmi baj. -Elnézést a késésért!
-Rukhsana, ő itt a lányom, Kamala. -Ásszálám álejkum, nénikém!
-Milyen csinos! -Köszönjük!
Kamala. Nem tipikus pakisztáni név.
Nem?
Nagyon muneebás. Anyád mindig is nagy lázadó volt.
Remélem, nem gond, hogy kint ülünk. Kamala farmerban jött.
Ezért izzadsz ennyire, Kamala?
Nem a meleg a baj, hanem ez a…
A páni puri!
Szólhattatok volna, hogy szétégeti a szám!
Jobbra láthatod a gyarmati kori épületet, amit a brit rádzsa építtetett 1891-ben.
Azt hiszem, bal oldalon van.
Bocsi! Lefagyott az app. Addig is nézzünk körbe!
Kamala, nézd! Itt élnek Karacsi legöregebb lakosai.
Ez a helyi Florida?
Rengeteg menekült itt, az óvárosi részen telepedett le, miután átjöttek Indiából.
Ötszáz rúpia.
-Háromszáz. -Nem.
Jól áll!
Ez nem elég egzotikus, hogy kikerüljön az amerikai desi Instájára?
Szegény tudatlan, amerikai desi a nagyvilágban.
-Hagyjál már! -Jó, nem szívatlak.
Oké, vége a töriórának. Menjünk!
Együtt kávézunk pár haverunkkal.
Tök szívesen elmennék megnézni a vasútállomást.
A vasútállomást? Miért? Hova utazol?
Sehova. Csak régi épület.
És az az első hely, amit Náni látott ebből az országból.
Figyi, mi kávézunk. Majd talizunk. Vigyázz magadra!
-Helló! -Eltévedtél?
A tiéd. Neked adom. Tetszik?
Vidd el! Csak ezerötszáz rúpia.
Ezerötszáz. Nem verem át a turistákat.
Tudja mit?
Megkapja, ha elmondja, hol van a vasútállomás.
A vasútállomás? Persze, mondom.
-A vasútállomás… Itt menj balra. -Erre?
Igen, balra. Aztán megint balra.
Még egyszer balra, és utána jobbra. Enyhén jobbra. Oké?
Elmész a mellett a szamárkordé mellett. Érted? Szóval balra…
KARACSI VASÚTÁLLOMÁS
Megvagy!
Vajon a maszkod a rosszabb, vagy a szemüveg, amit felpróbáltál?
-Te követtél engem? -Éreztem a Noort.
Minden maszkos amerikai szuperhős?
És ha kanadai vagyok?
New Jersey van a pólódra írva. Mi ez a ruha?
Senkinek se jön be, mi?
Mit tudsz?
A Tini nindzsa teknőcökből tanultad?
Na és te? A Donkey Kongból?
-Ki vagy te? -Mi vagy te?
-Nem a Homályklánhoz tartozol. -Tudsz róluk?
De nálad van a karperec. Hogy szerezted meg Aishától?
Várjunk! Honnan tudsz Aisháról?
-Gyere velem, ha élni akarsz! -Mi?
Vicceltem. Már ezer éve el akarom sütni.
De tényleg lépjünk le! Találkoznod kell valakivel.
Ki fogsz nyírni?
Nem akarom, hogy egy dokuban dolgozzák fel az esetemet.
Nyugi! Néha mögé kell látnunk annak, ami az orrunk előtt van.
Bandázz a Vörös Tőrökkel! Talán megtanulod kinyitni a szemed.
Vörös Tőrök? Egy pakisztáni fiúbanda vagytok?
Hát, nem éppen.
-Nagyon profin megy a rejtőzködés. -Turistákat nem szoktunk beengedni ide.
De Aisha leszármazottjával talán tehetünk kivételt.
-Honnan tudod… -A nevem Waleed.
A dédnagyanyád története legendás.
Ha készen állsz, akkor elbeszélgetünk.
-Miért ilyen piros a csípős-savanyú leves? -Az igazinak ilyen színe van.
Amerikában a kínai kaját is kilúgoztátok?
Ugye nehéz volt olyan kendőt találni, ami teljesen elfedi a nagy arcodat?
Azok a kendők több száz éven át segítettek eltitkolni
a Vörös Tőr szolgálatában állók kilétét.
Egyszerű a dolgunk.
Meg kell védenünk a népünket az Illanóktól.
A dzsinnektől?
A Homályklán nem olyan dzsinnekből áll, mint amikről
a vallásos szövegekben írnak.
Ha például Thor a Himaláján bukkan fel,
őt is dzsinnek nevezték volna.
-Akkor mik ők? És mi vagyok én? -Megmutatom.
Gyere!
A Homályklán és Aisha egy másik világból jöttek.
Ezen a térképen jól látszik mindkét világ.
Sok dimenzió létezik körülöttünk, amiket nem látunk.
Ez csak az egyik.
Ez micsoda?
Aisha otthona.
Kapcsolatban áll a mi világunkkal.
A Noor fátyla mögött van. Az választja el a két dimenziót.
A Noor a másik világ energiaforrása.
A Fátyol, a Homályklán.
A te erőd is abból van.
Ha a Homályklán a karpereccel átszakítja a Fátylat,
az ő világuk rászabadul a miénkre.
És elpusztítja.
Ezért fontos, hogy az a karperec biztonságban legyen.
Ez nekem új.
Sok-sok éve tudok a karperecről,
de nem tudtam, hogy van rajta írás.
Mi áll rajta?
Az, hogy "Az, amit keresel, téged keres".
Ez valami fontos üzenet, vagy…
Nem tudom. De valakinek biztos fontos volt.
A KÁRELHÁRÍTÁS SZIGORÚAN ŐRZÖTT BÖRTÖNE
Gyerünk, mozgás!
Gyorsabban!
Előre nézz!
Te rohadék!
Ne!
Gyorsan!
Ne!
Menni fog. Le kell szakítanunk.
Izomból!
Mozgás!
Igyekezz!
-Na hogy van? -Túléli.
Gyere, te béna!
Indulás!
Erre!
Hagyd itt! Ő nem jön velünk.
-Mi? -Hozott egy döntést.
Vállalja a következményét!
-Szerezzük meg a karperecet! -Sajnálom.
Náni!
Szia, Náni!
Rám bukkantál a titkos helyemen.
Anyádra rájött a bolondóra, vadul takarít.
Én pedig már nem bírtam tovább.
Szóval, megtaláltad, amit kerestél?
Folyamatosan tanulok.
Nem vagyok már fiatal, de még mindig nem tudom, ki vagyok.
Az útlevelem pakisztáni, a gyökereim indiaiak.
És valahogy a kettő között van egy szigorú határ.
Egy szigorú határ, amit vérrel és fájdalommal jelöltek ki.
Az emberek identitása angol vénemberek ötletén alapszik,
ami meneküléskor jutott eszükbe.
Hogy dolgozza ezt fel az ember?
El tudod ezt magadban rendezni?
Időm, mint a tenger.
Menj! Éld az életed! Anyádat bízd rám!
-Mi ez? A Vörös Tőrök örömtüze? -Esküszöm, jó arcok a barátaim.
-Bírni fogod őket. -Csá, Kimo!
-Szevasztok! -Úgy hívnak, hogy darált hús?
Nem. Kimo. A Kareem beceneve.
Itt mindenkinek van beceneve. A tiéd mi?
Lajhárbébi.
-Lajhárbébi? -Lajhárbébi.
Emberek, szólítsuk Lajhárbébinek!
-Lajhárbébi. Király név! -Köszi szépen!
Legalább valakinek tetszik.
Készen állsz életed legjobb kajájára?
-Aha. -Szereted a birijánit?
Igen. Bár azt hiszem, még sosem ettem zacskóból.
Köszi!
Nagyon csípős?
Kóstold meg!
Azt kérdezte, hogy nagyon csípős-e.
Kamala az unokatestvéreivel bulizik.
Úgyhogy ma este kettesben leszünk itthon.
Ammi, miért van itt ilyen hatalmas kupleráj?
Mi a jó ég ez a rengeteg újság és magazin?
És miért hevernek szanaszét a karamellásdobozok?
A karamellásdobozok? Miattad vannak.
Gyerekkorodban sokat ettél.
Régóta tartok itthon arra az esetre, ha hazajössz.
Persze időközben a nagyját már bepusziltam.
Várjál, segítek.
-Ülj le, anyu! -Miért?
Ülj le egy kicsit!
Mi történt?
Ezt kérem.
Add a lábad!
Nagyon fáj?
Ezt hívod te masszázsnak?
Vagy így vezeted le a feszültséged, rajtam?
Anyu!
Szerintem talán…
Talán itt az ideje, hogy elkezdj gondolkozni azon,
hogy odaköltözz hozzánk Amerikába.
Mi az?
Azt hittem, arról szólt ez az egész Amerika, hogy tőlem elmenekülj.
Nem akartam én tőled elmenekülni. Csak változásra vágytam.
A szomszédok egytől-egyig nagy ívben elkerültek
az őrült anyám és az ő vad elméletei miatt.
Nem.
Ez egyáltalán nem így volt.
De bizony, hogy így volt!
És még azután is, hogy Bábá elhagyott,
görcsösen ragaszkodtál ezekhez a különös elméleteidhez.
Csak szerettem volna megosztani veled őket.
Nekem nem kellettek a történeteid, anyu. Az anyám kellett volna.
-Helló! -Szia, bétá! Hazajöttél?
Buliztatok egy nagyot?
Igen.
-Minden rendben, Ammi? -Persze. Csak tudod, milyenek az anyák.
Csüccs le, vegyél egy karamellát! Tessék.
-Hogy tudod ezt megenni? -Erős fogak kellenek hozzá.
Úgy véljük, a génjeidben lehet
a kulcsa annak, hogy miért tudod jól uralni a Noort.
Az emberi mivoltod ideköt ehhez a világhoz.
Ez tesz különlegessé.
Nincs csili-vili páncélzatunk…
de tudnod kell,
hogy ez a szövet sok mindent látott már.
Emlékeztessen rá, hogy honnan indultál!
Nem vagy egyedül.
-Én is Vörös Tőr lettem? -Illik hozzád.
-Meglepetés! -Vidd el innen!
A lányt!
Mit csináltok?
-Futás! -Nyomás!
Utánam!
Gyorsan, szálljatok be!
Tűnés!
Gázt!
Gázt neki!
Nehogy meglógjanak!
-Kicsit gyorsítani kéne. -Látod, miben ülünk?
-Csinálj valamit! -Semmit se tudok csinálni.
-Nem tudsz gyorsabban menni? -Ennél nem.
Padlógáz! Nyomjad neki!
Megvagytok.
-Istenem! Család kisbabával! -Tudom! Félre!
Beléjük megyünk! Csinálj valamit!
Nyomjad! Gyerünk!
Húzzunk el!
Ez így nem lesz jó! Ülj rá a motorra!
És bármi lesz, kapaszkodj! Gyerünk!
Kapaszkodj!
Uramisten, tudtam, hogy ki fogsz nyírni!
Még nem haltunk meg!
Istenem, nem férünk át!
-Jól vagy? -Igen.
Menjetek biztonságos helyre! Őket bízd rám!
Mennünk kell! Gyere!
Jól van, a másik oldalon kell vezetni, kézi váltóval.
Hé! Ki van ott?
Bocsi!
Hé! Jó volt az időzítés! Mennünk kell! Gyere!
-Futás! -Félre!
Menj arra!
Félre!
El az útból! Tűnés!
-Waleed! -Waleed!
Te jó ég!
VIGYÁZAT: GYÚLÉKONY
Ne!
-Nem hagyhatjuk itt! -Nem segíthetünk rajta.
Már késő.
Mennünk kell.
És most merre? Ez zsákutca.
-Megvagy? -Igen. Ez szép volt.
Aadam!
Hiányozni fogsz.
Te is nekem.
Én túl öreg vagyok, nem utazhatok.
Fogd ezt a pénzt, szükséged lesz rá!
Gyorsan szállj fel a vonatra!
Mindjárt indul.
Felférünk rá?
Ez az utolsó vonat. Muszáj megpróbálnunk.
A MARVEL KÉPREGÉNYEI ALAPJÁN
A MARVEL STUDIOS BEMUTATJA
A feliratot fordította: Gáspár Bence