Om det er noen sjanse for at armbåndet kan få oss hjem, må vi prøve.
TIDLIGERE PÅ
-Hallo? -Nani...
-Angående armbåndet... -Det armbåndet tilhørte moren min, Aisha.
Hva er vi?
Vi er kjent som De hemmelige.
Men vi er mest kjent som...
Jeg er en djinn. Og de trenger min hjelp, så jeg trenger din hjelp.
Om du hjelper dem hjem, kan enkelte ting si pang.
-Det kan være farlig. -Klart. Hvorfor skulle det ikke være det?
Kamala. Du er i fare, og det er hele familien din også.
-Jeg ville si fra. -Jeg avleder dem.
Hvorfor gjør du dette? Du sa du skulle beskytte meg.
Hvorfor skal jeg beskytte svikere?
-Kom igjen. -Kamala.
Var det deg hele tiden, og så sa du ikke noe?
Jeg forklarer alt senere.
Kamala? Så du toget, beta?
-Hvordan visste du om det? -Fordi jeg også så det.
Dere må komme til Karachi begge to.
-Første gang i Pakistan? -Hva får deg til å si det?
Du holder ganske hardt i det kosedyret.
-Det er faktisk en pute. -Akkurat.
Hun snakker.
Trodde datteren min hadde mistet stemmen bortsett fra når hun ber om Canada Dry.
Jeg trodde jeg ikke fikk lov til å snakke.
Med mindre loven om husarrester ikke gjelder i internasjonalt farvann?
Etter at du ødela bryllupet til broren din?
Du må sone den dommen i mange år.
Men fordi nani er gammel
og hun insisterte på at vi skulle komme til Pakistan,
tror jeg vi må inngå en midlertidig våpenhvile.
Jeg vet ikke. Kanskje hun kan finne ut
hva du har drevet med i det siste.
Nakia - Unnskyld. Vær så snill å svare. Jeg kan forklare alt.
Jeg er lei meg. Vær så snill, bare si at det går bra.
Kan du sette deg?
Velkommen til Karachi
Kamala. Her borte.
-Hei. -Hei.
Hei.
Hvordan går det?
-Hvordan går det? -Hvordan går det?
Kamala, husker du søskenbarna dine?
Kakoo Chachas barn.
Ja. Zainab og Owais, dere er høyere enn jeg husker.
Du er fortsatt veldig lav.
Takk.
-Kamala. -Nani.
Barnebarnet mitt.
Det er midt på natten. Du burde sove.
Gi deg. Jeg kommer fra fest.
-Jeg elsker smykkene dine. -Disse?
-De er gamle, men du kan få dem. -Nei, jeg... Det er...
Kamala.
-Munee. -Hei, mamma. Godt å se deg.
-Velkommen hjem, beta. -Takk. Det er godt å være her.
Huden din er så tørr. Er du på en av de rare slankekurene dine igjen?
-Kamala, skal vi dra hjem? -Ja.
-Kom. -Vi sees i morgen.
-Ha det. -Ha det bra.
Karachi - Lysenes by
Hei, Magnum. Kom hit. Hei, vofsen.
Magnum. Han har blitt så stor.
-Har huset alltid vært så stort? -Ja, men det kunne trengt litt maling.
Ja, og male over all sjarmen?
Jeg sier det bare...
Kom igjen. Vi går inn.
Kom igjen.
Kamala, rommet ditt er til høyre.
Dette?
Nei.
To historier om delingen og bortførte kvinner
Jeg ante ikke at du kunne tegne.
Vi mistet så mye under delingen.
Og jeg trodde jeg bare kunne holde fast på det vi mistet ved å skape det selv.
Dette er det eneste babybildet av meg som faren min hadde.
-Vent. Er det Hasan nana? -Ja, og...
Det er min ammi, Aisha. Oldemoren din.
Det jeg husker, iallfall.
Nani, hvorfor sendte du dette til meg?
Er jeg...
En djinn? Så klart. Det var i det minste det faren min sa.
Hvorfor er du så rolig?
Jeg skjønner ikke hvorfor det er noen stor sak. Det er bare gener.
Du ser på feil ting.
Det handler ikke om hvordan jeg ser synet, eller om du er en djinn.
Det viktigste er at da armbåndet ble brukt forrige gang,
reddet det livet mitt.
Stjernesporet? Den dagen dere forlot India.
Det var midt under delingen.
Det var en varm sommerkveld.
Jeg ble skilt fra faren min.
Helt til et stjernespor dukket opp og førte meg rett i armene på ham.
-På toget. -Ja. Det siste den natten.
Nani, er det samme tog? Det vi ser i synene?
-Er det toget fra den kvelden? -Ja.
Armbåndet prøver å si deg noe, beta.
Jeg vet ikke hva,
men jeg vet at du måtte være her med meg for å finne ut av det.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal finne ut av det.
Jeg føler at jeg prøver å forstå 100 ting,
og jeg ødelegger mer enn jeg kan fikse.
Det er litt av et puslespill.
Men...
...om du har levd slik jeg har, mistet det jeg har,
lærer du å finne skjønnhet i bitene.
Kamala.
Stopp.
Kamala. Du løy for meg.
Armbåndet er laget for noe større enn deg.
-Kamala. -Finn toget.
-Kamala. -Finn toget, Kamala.
Kamala, våkne. Søskenbarna dine venter på deg.
Beklager. Jeg visste ikke at du var her med en annen.
-Det er en pute. -Kom igjen. Stå opp.
Vi har planlagt hele ettermiddagen. Lunsj på båtklubben om en time.
Jeg tror ikke jeg kan spise.
Kom igjen. Stå opp.
Kamala, ikke vær rar. Vi er her på besøk.
Poenget er å besøke. Så kom igjen.
Du kan ta med den flygende bamsen din.
Utrolig at vi må bestille fra terassemenyen.
-Vi går glipp av buffeen inne. -Og klimaanlegget.
Ingen fortalte meg om jeansforbudet.
Dette antrekket er bedre i New Jersey.
Kanskje vi kan gå innom kjøpesenteret etter kulturvandringen.
Vi finner noe mindre kontroversielt.
Det går bra. Du kan bli hos søskenbarna dine.
Vi er i en ny by. Vi vil ikke at du skal havne i vansker.
-Det ville jeg aldri. -Hei. Jeg er her.
-Hei. Hallo. Det går bra. -Beklager at jeg er så sen.
-Rukhsana, dette er datteren min, Kamala. -Assalamualaikum.
-Så pen. -Takk.
"Kamala". Ikke et typisk pakistansk navn.
Er det ikke?
Men det er likt Muneeba. Hun var alltid litt opprørsk.
Håper det er greit at vi sitter ute. Kamala brukte jeans.
Er det derfor hun er så varm, Kamala?
Det er ikke temperaturen, det er...
Pani poori.
Hvorfor advarte du meg ikke om at denne var drepen?
Til høyre er en bygning fra kolonitiden, bygget av den britiske rajen i 1891.
Jeg tror den er til venstre for deg.
Beklager. Appen min har frosset. Se deg rundt.
Kamala, se. Det er her noen av Karachis eldste innbyggere bor.
Som Florida?
Gamlebyen er stedet der mange flyktninger slo seg til da de kom fra India.
Fem hundre rupi.
-Tre hundre. -Nei.
Det er bra!
Kom igjen. Er det ikke eksotisk nok for AFFDs Instagram?
Amerikanskfødt forvirret desi.
-Jeg vet hva det betyr. -Tenkte meg det.
Historietimen er over. Vi burde gå.
Vi har venner som venter på kaffe.
Jeg tenkte det ville være kult å se togstasjonen.
Togstasjonen? Hvorfor? Hvor skal du?
Ingen steder. Den er historisk.
Det er den første portalen der nani kom inn i landet.
Vi går. Møt oss etterpå. Vær forsiktig.
-Hei. -Du ser bortkommen ut.
Det er ditt. Se. Bilde. Liker du det?
Ta det. Bare 1500 rupi.
1500. Ærlige penger for turisten.
Ja. Vet du hva?
Du får dem om du sier hvor togstasjonen er.
Togstasjonen? Ja. Så klart.
-Togstasjonen... Du går til venstre. -Denne veien?
Ja, venstre. Og så venstre igjen.
Til venstre igjen, og så høyre, litt til høyre. Greit?
Og så går du rundt eselvognen. Skjønner du? Ja, venstre...
KARACHI STASJON GRUNNLAGT 1898
Fant deg.
Vet ikke hva som er verst. Brillene du prøvde, eller den masken.
-Følger du etter meg? -Jeg merket noor.
Har alle maskerte amerikanere superkrefter?
Hva om jeg er canadier?
Det står "New Jersey" på skjorta di. Hva slags stil er det?
Liker ingen antrekket?
Kom igjen.
Hvor lærte du å hoppe? Ninja Turtles?
Hvor lærte du ditt? Donkey Kong?
-Hvem er du? -Hva er du?
-Du er ikke en av De hemmelige, er du vel? -Vet du om dem?
Men du har armbåndet. Hvordan fikk du det fra Aisha?
Hvordan vet du om Aisha?
-Bli med meg om du vil leve. -Hva?
Tuller bare. Jeg har alltid villet si det.
Men vi burde gå. Det er noen du må møte.
Skal du drepe meg?
For jeg vil ikke være tema for en krimdokumentar akkurat nå.
Slapp av. Noen ganger må du se forbi det som er rett foran deg.
Velkommen til Red Daggers. Kanskje vi kan lære deg å åpne øynene.
Red Daggers? Er dere et pakistansk boyband eller?
Ikke helt.
-Veldig bra skjulested. -Turister har ikke vanligvis adgang.
Men vi kan nok gjøre et unntak for en av Aishas etterkommere.
-Hvordan visste du at jeg var... -Jeg heter Waleed.
Historien til oldemoren din er legendarisk.
Når du er klar, har vi mye å snakke om.
-Hvorfor er suppen så rød? -Det er den fargen den skal være.
Fant dere amerikanere en måte å hvitvaske kinesisk mat også?
Var det vanskelig å finne et stort nok skjerf til å dekke den store munnen?
I hundrevis av år har det skjerfet beskyttet identiteten til krigere
som er villige til å kjempe for Red Dagger.
Formålet vårt er enkelt.
Å beskytte folket vårt mot usette trusler.
Som djinner?
De hemmelige er ikke som djinnene du har hørt om i historiene
eller i religiøse skrifter.
Om Thor hadde landet i Himalayafjellene,
ville han også ha blitt kalt en djinn.
-Hva er de, da? Og hva er jeg? -Jeg skal vise deg.
Kom.
De hemmelige og Aisha er fra et annet rike.
Kartet viser hvordan de to verdenene sameksisterer.
Det er mange dimensjoner rundt oss som vi ikke ser.
Dette er bare én av dem.
Hva er dette?
Hjemmet til Aisha.
Forbundet med vår verden, men skjult.
Bak Noors slør, som skiller vår verden fra deres.
Noor er energikilden til det riket.
Sløret, De hemmelige.
Til og med kreftene dine er laget av det.
Om De hemmelige bruker armbåndet til å rive ned sløret,
slipper de sin verden inn i vår.
Til det ikke er noe igjen av den.
Det er derfor det er viktig å beskytte armbåndet.
Jeg har ikke sett det før.
På alle disse årene og alt jeg har hørt om det armbåndet,
har ingen nevnt en inskripsjon.
Vet du hva det står?
"Det du søker, søker deg."
Er det en viktig beskjed, eller...
Jeg vet ikke. Men det må ha vært viktig for noen.
FENGSEL AVDELINGEN FOR SKADEKONTROLL
Gå.
Raska på.
Se fremover.
Din drittsekk.
Nei!
Ja. Kom igjen.
Nei!
Du klarer det. Ta ham.
Kom igjen.
Gå!
Kom igjen.
-Hvordan går det med ham? -Det går bra.
Reis deg.
Kom igjen.
Slipp ham. Han blir ikke med oss.
-Hva? -Han tok valget.
Nå må han leve med det.
-La oss få tak i armbåndet. -Unnskyld.
Nani.
Hei, nani.
Så du fant meg på skjulestedet mitt.
Moren din vasker til den store gullmedalje nede.
Og jeg tenkte at jeg trengte en pause.
Fant du det du lette etter?
Det er mye å lære.
Selv i min alder prøver jeg fortsatt å finne ut hvem jeg er.
Passet mitt er pakistansk. Røttene mine er i India.
Og mellom alt dette er det en grense.
Det er en grense som er markert med blod og smerte.
Folk tar identiteten sin basert på en mening noen gamle engelskmenn hadde
da de rømte fra landet.
Hvordan skal man håndtere det?
Tror du at du kommer til å finne ut av det?
Men haster det?
Gå. Vær ung. Jeg tar meg av moren din.
-Er dette et Red Dagger-bål? -Jeg lover at vennene mine er greie.
-Du kommer til å like dem. -Hei, Kimo.
-Hei. -Heter du kjøttdeig?
Nei. Kimo. En forkortelse av Kareem.
Alle har kallenavn her. Hva er ditt?
Dovendyrungen.
-Dovendyrungen? -Dovendyrungen.
Kall henne Dovendyrungen, alle sammen.
-Dovendyrungen. Kult navn. -Takk.
Noen setter i det minste pris på det.
Er du klar for ditt livs beste måltid?
-Ja. -Liker du biryani?
Ja. Jeg har aldri spist det fra pose før.
Takk.
Er det sterkt?
Smak.
Hun spurte om det var sterkt.
Kamala er ute med søskenbarna sine.
Så det blir visst bare meg og deg i kveld.
Ammi, hvorfor er det så rotete?
Og hva er det med alle disse avisene og bladene?
Og hvorfor er det karamellesker overalt?
Disse eskene? De er til deg.
Du likte dem da du var barn.
Jeg kjøpte dem i tilfelle du kom tilbake.
Jeg kan ha spist de fleste med tiden.
La meg hjelpe.
-Sett deg, mamma. -Hvorfor det?
Bare sitt litt.
Hva skjedde?
Gi meg denne.
Gi meg beinet ditt.
Er det vondt?
Kaller du dette en massasje?
Eller en plan for å få ut frustrasjonen?
Mamma.
Mamma, jeg tror kanskje...
Kanskje det er på tide at du vurderer
å komme og bo hos oss i USA?
Hva er det?
Jeg trodde du dro halvveis rundt kloden for å komme deg vekk fra meg.
Jeg ville ikke vekk fra deg. Jeg trengte bare en forandring.
Naboene ville ikke vite av meg
på grunn av den sprø moren min og de ville teoriene hennes.
Nei.
Det er ikke sant.
Det stemmer på en prikk!
Og selv etter at baba gikk fra deg,
fortsatt du å klamre deg til de ville teoriene.
Jeg ville bare dele dem med deg.
Jeg trengte ikke historiene dine. Jeg trengte moren min.
-Hei. -Hei, beta. Du er hjemme.
Hadde du det gøy med søskenbarna dine?
Ja.
-Ammi, går det bra? -Ja. Du vet hvordan mødre er.
Sett deg. Ta en karamell. Her. Ta.
-Hvordan kan man spise dette? -Man trenger sterke tenner.
Vi tror genene dine kan være svaret
på hvorfor du kan forme noor.
Det at du er menneske, forbinder deg med denne verdens materie.
Det gjør evnene dine unike.
Selv om vi ikke har stilige rustninger,
skal du vite
at det ligger historie i alle trådene i dette stoffet,
så du alltid husker hvor du er fra.
Du er ikke alene.
-Er jeg en Red Dagger nå? -Den kler deg.
-Overraskelse. -Få henne ut herfra.
Ta henne.
Hva er det han gjør?
-Kom igjen. -Løp.
Løp.
Kom igjen. Inn med deg.
Flytt deg.
Kjør.
Ikke la dem slippe unna.
-Du bør kanskje kjøre fortere. -Ser du denne greia?
-Kan du gjøre noe? -Nei.
-Kan du ikke kjøre fortere? -Nei.
Du må kjappe deg.
Nå har vi deg.
-Herregud. Familie med baby. -Vet det. Flytt dere.
Vi treffer den. Gjør noe.
Dytt! Nå!
Kjør.
Vi klarer det ikke. Sett deg på sykkelen.
Og hva enn du gjør, ikke slipp. Kjør.
Hold deg godt fast.
Herregud. Jeg visste du kom til å drepe meg.
Vi er ikke døde enda.
Herregud. Vi klarer det ikke.
-Går det bra? -Ja.
Kom dere i sikkerhet. Jeg leder dem vekk.
Vi må gå. Kom igjen.
Kjøre på motsatt side av veien med manuelt gir.
Hvem er det?
Beklager.
Hei. God timing. Vi må vekk.
-Løp. -Flytt dere.
Til venstre.
Fort.
Unna vei. Gå.
-Waleed. -Waleed.
Herregud.
FORSIKTIG: BRANNFARLIG
Nei!
-Vi må hjelpe ham. -Kamala, det er for sent.
Han er borte.
Vi må vekk.
Hvor drar vi nå? Det er en blindvei.
-Går det bra? -Ja. Pent.
Jeg kommer til å savne deg.
Jeg også.
Jeg er for gammel til å reise.
Ta disse pengene. Du trenger dem.
Nei! Sett deg på toget.
Det går.
Er det nok plass til oss?
Det er det siste toget i kveld. Vi må prøve.
BASERT PÅ MARVEL-TEGNESERIENE
MARVEL STUDIOS PRESENTERER
Norske tekster: Heidi Rabbevåg