Din gammelmormors historia är en legend.
Vi har mycket att diskutera.
DETTA HAR HÄNT...
Då fanns det inget Pakistan. Det var ett enda stort land, Indien.
-Vad hände med Sanas mamma? -Hon försvann den natten.
Det här är min Ammi, Aisha. Som jag minns henne.
Varje pakistansk familj har en delnings-historia.
Jag kom bort från min far på nåt sätt.
Tills en stig av stjärnor dök upp och tog mig direkt tillbaka i hans famn.
-På tåget. -Det sista den natten.
Det var Aishas önskan att ta hem oss. Och du måste avsluta det hon började.
Om Clandestines river ner slöjan med armbandet,
översvämmar deras värld vår. Tills det inte finns nåt kvar.
Därför är det viktigt att hålla armbandet säkert.
Ta henne härifrån!
Waleed.
"När klockan slår midnatt, när världen sover,
kommer Indien att vakna till ljus och frihet."
Med dessa ord, natten före den 15 augusti 1947,
signalerade den nya premiärministern Jawaharlal Nehru
början på ett nytt Indien.
Efter nästan 200 år av brittiskt styre är Indien fritt.
INDIEN BLIR SJÄLVSTÄNDIGT
Området Pakistan har avgränsats för muslimer,
medan Indien är en sekulär stat med en hinduisk majoritet.
En massflykt utan motstycke har börjat
när miljontals människor tar sig över gränserna,
en konsekvens av en hundraårig brittisk strategi av att söndra och härska.
UPPLOPP I INDIEN
Upplopp och våldsamma attacker har brutit ut i landet.
Människor flyr för sina liv.
Blodiga tåg anländer till sina destinationer när hem brinner överallt.
För att första detta, måste vi återvända till ett avgörande ögonblick
i den indiska kampen för självständighet.
Till år 1942.
BRITTISKT OCKUPERADE INDIEN 1942
Stanna! Jag skjuter!
Om hinduer, muslimer och sikher i Indien
vill ha ett slut på brittiskt styre är det bara för att
vi vill ha frihet på ett fredligt sätt utan upplopp.
Men betrakta inte vår fredliga attityd som svag.
Mahatma Gandhi sa att tiden är inne
för oss att göra nåt.
Om vi måste kämpa, kommer vi att kämpa,
även om det betyder att vi ger våra liv för sakens skull.
Det här landet är vårt.
Vi har gett vårt blod i tusentals år.
-Vi tar tillbaka det! -Frihet!
-Säg det högt! -Frihet!
Där är de, sir.
Gå nu!
Försvinn!
Skingra er!
Bort härifrån!
Gå hem!
Rör på er!
Gå hem med er!
Rör mig och jag bryter ditt ben.
Va? Menar du det här?
Okej. Jag använder det ändå inte så mycket.
Vad vill du?
För det första vill jag att du slutar trampa på mina stackars rosor,
men det ser ut som att du behöver mer hjälp de.
-Behöver du hjälp? -Nej.
Nej tack.
Det finns mat och en plats att vila på om du behöver använda min stuga.
Nu vet jag att du bara larvar dig.
Ingen människa kan motstå doften av nystekt paratha.
Har du ett namn?
Ska jag kalla dig hungrig?
Du kanske kan berätta var du kommer ifrån då?
Jag förstår.
Du är helt klart inte brittisk.
Och du är inte från den här byn. Vad har fört dig hit?
Jag gillar dina rosor.
Hon talar.
Du är väldigt snäll. Vilken är din favorit?
När jag såg dig där ute påminde det mig om min favoritdikt.
"När själen lägger sig i det gräset
"Blir världen för full för att prata om
"Det du söker söker dig..."
Aisha.
Jag heter Aisha.
Aisha.
"Hon som lever." Ett vackert namn.
Hasan.
Jag vet att du är ganska fäst vid den där gamla trädgrenen,
men det vore kanske trevligt med
en käpp som faktiskt hjälper dig att gå.
Och tänka sig
att när vi först träffades, hotade du att bryta mitt ben.
Jag ändrade mig.
Tack.
Tack för att du skapade ett hem åt mig.
Hon ser på dig som om du är magisk.
Men jag klandrar henne inte.
När religiös oro sveper över landet
uppmanar premiärministern Indiens folk att förbli lugna...
Jag älskar dig.
...genom att säga: "Vårt främsta mål är att få ett slut
"på alla inrikes stridigheter och allt våld
"som vanställer och förnedrar oss och skadar frihetens sak."
Men osäkerhet och rädsla har lett till blodsspillan...
Fredlig?
Kan allt denna blodsspillan kallas fredlig?
Vi tar oss igenom det.
Duger det med mjölk och grönsaker?
Tack. På marknaden finns...
Du behöver inte tacka mig.
Be honom behålla sin välgörenhet.
Har du blivit galen?
Du har alltid sagt att vi är ett,
och nu spelar du britterna i händerna.
Det är lätt för dig att säga.
Ingen tvingar bort dig från ditt hem.
Det är jag som drabbas.
Ingen vill köpa blommor av mig längre.
Ingen vill sälja mjölk till min fru.
Varför?
Hasan...
För att jag är muslim?
Förlåt honom. Han är upprörd.
Ingen fara. Alla är rädda.
Det här kommer att ta slut.
Najma.
Så det är här du har gömt dig.
Jag trodde att ni var döda.
Vi har letat i flera år.
Men nu när jag hittat dig,
kan vi omsätta vår plan i handling.
Vill du inte åka hem, Aisha?
Självklart.
Det vill jag.
Men jag gömde armbandet ordentligt.
Det kommer ta tid att hämta det.
Du har till solnedgången imorgon.
Och då åker vi alla hem. Tillsammans.
Upploppen sprids.
Alla försöker åka nu medan de fortfarande kan.
Det här är allt jag vet.
Min far byggde huset åt oss.
Vad lämnar jag till min dotter?
Inga muslimer är säkra här.
Du vet vad som händer.
De bränner hem över hela landet.
Människor dör.
Att stanna här är för riskabelt.
Vi kan ta våra minnen med oss.
Så länge vi är tillsammans kan vi bygga ett hem var som helst.
"Det du söker söker dig."
Du lärde mig det.
Jag vet, beta.
Nya äventyr kan vara skrämmande.
Det är därför du måste hålla fast vid det här åt mig.
Det kommer att hålla dig säker vart du än går.
Hör på, Aisha.
Aisha.
-Jag hinner inte med. -Det är sista tåget. Vi måste skynda på.
Men vad flyr vi ifrån egentligen?
Vem var det du pratade med igår?
Säg mig sanningen.
Jag måste visa dig nåt.
Du sa att jag var magisk...
Men varför berättar du det nu?
Du visste att jag flydde från nåt.
Men du framhärdade aldrig.
Jag brydde mig inte.
Du valde oss, och det var det som gällde.
Och jag väljer fortfarande dig.
Och vad som än händer,
se till att Sana går på tåget ikväll.
Lova mig det, Hasan.
Ingenting kommer att hända.
Plattform ett, tåg redo för avgång.
Sana är inte säker. Ta henne med dig.
Va?
-Du måste lita på mig, Hasan. -Aisha.
-För hennes skull! Du lovade. -Aisha!
-Gå bara! -Aisha!
Sana.
Det är okej.
Du har vänt oss ryggen.
Din familj. Ditt folk. Var är armbandet, Aisha?
Najma...
Det kommer att bli bra. Hon sa att hon skulle komma.
Jag ska hitta det.
Det fungerar aldrig!
Nej, Najma!
Perrong ett, tåget är klart för avgång.
Sana?
-Sana! -Ammi?
Ammi!
Sana!
Ammi!
Sana?
Sana!
Alla tågkupéer är fulla.
Fortsätt att gå!
Sana!
Ammi!
"Det du söker..."
Sana!
"... söker dig."
Det är du.
Aisha.
Vad har hänt?
Armbandet fungerade. Sana...
Det förde dig tillbaka till mig.
Jag är inte Sana.
De har ont om tid. Få med Sana på tåget.
Och skydda armbandet.
Du har allt du behöver.
Nej, du måste rädda henne.
Du ska rädda Nani, som i berättelsen.
Allt är bra.
Hon mår bra.
För du är här.
Ammi? Abbu! Ammi!
Sana!
Det är okej. Jag har dig.
Okej.
Nu går vi till Nana Abbu.
Vi kommer inte förbi.
Sana!
Sana?
Jag kan inte göra stjärnor, men cirklar.
Vill du leka en lek?
Du måste hoppa, okej?
Klara, färdiga, gå!
Sana!
Gå till Nana Abbu!
Sana!
Sana?
Aisha.
Sana.
Var har du varit?
Det var jag.
Slöjan.
Den är öppen.
Svara, Kamala! Svara i telefonen!
Hon svarar inte.
Hon har fortfarande inte kommit hem.
Magnum gick vilse en gång. Jag chippade honom.
Okej, Ammi, Magnum är en hund. Kamala är en tjej.
Men om det var lagligt skulle jag göra det.
Men oroa dig inte så mycket. Hon klarar sig.
-Hon har en mobil, eller hur? -Ja, självklart har hon en mobil.
Om den ingår i ert familjeabonnemang,
kan du logga in på ditt konto
och använda funktionen "hitta min mobil".
-Som spionprogram för föräldrar? -Typ.
Varför får jag veta det här först nu?
Vi kan åka hem, Najma.
Få ut alla härifrån. Gå!
Ut härifrån!
Ut med er!
Är du okej?
Det fungerar inte. Den kommer att förstöra allt.
Hjälp mig att stänga den.
Jag klarar det.
Du har Kamran.
Nej.
Jag lämnade kvar honom.
Åk tillbaka och hämta honom.
Aisha ville bara vara med sin familj och det tog du från henne.
Ta inte ifrån Kamran det också.
Du har rätt.
Det finns bara ett sätt.
Jag kan stänga den.
Nej!
Kamran...
Vad gör du?
-Ammi! Hej! -Herregud.
Är dina händer skadade?
-Mår du bra? -Jag mår bra.
Vad är det som händer? Är du...
Vem är det?
Salamalekum, tant. Nani.
Är du den där Ljusflickan?
Ja.
Vår familj är magisk.
Jag har ju sagt det till dig flera gånger.
Det här är till dig.
Allt var sant, Nani.
Ammi.
Abbu.
Det här fotografiet och de där ljusen, hur gick det till?
Jag vet inte,
men jag vill tro
att två personer blev kära och skapade nåt...
Något
mycket större än nån av dem kunde ha skapat på egen hand.
-Ska vi gå hem nu? -Ja.
Det är en sak till jag måste göra,
men jag kommer på en gång.
Okej.
Ett pakistanskt farväl är säkert motsatsen till ett irländskt.
Stanna för länge och fråga om du får ta med mat hem.
Jag måste berätta för de andra.
Och du behövde tid med din familj.
Klarar du dig?
Ja, jag klarar mig.
Han var stolt över dig.
Tack, förresten.
För allt.
Om du nånsin behöver nåt, är det bara att ringa.
Men den amerikanska regeringen
kan ha flera arresteringsorder på mig, så...
Jag vet inte om jag klarar mer problem än så här.
Utifall att.
Till dig.
Vad är det?
Det är Kamalas. Det är trasigt.
Kamala!
Kom hit, beta. Jag vill visa dig nåt.
Herregud. Vem är det?
"Vem är det?"
-Det är din mamma i din ålder. -Nej. Nej!
Hon var ganska rebellisk.
Hon rymde när hon var 17 för att följa stjärnan...
Bruce Springfield.
Mata inte min dotter med en massa lögner, okej?
Det var Bon Jovi.
Varför visste jag inte det här?
För att du aldrig har frågat.
Din far och jag hade många äventyr, Kamala.
Men en sak kan jag säga.
Inget av dem har varit så spännande som att vara din mamma.
Och om jag har hållit fast dig extra hårt
är det för att jag inte är redo att släppa dig.
Jag höll inte fast dig hårt nog.
Nej, Mummi, det är inte sant.
Jag kunde inte se det du ville att jag skulle se.
Okej? Förlåt.
Kanske var det här resan jag var tänkt att göra.
Den som skulle föra mig tillbaka till dig.
Brian?
Vad gör du här?
Jag vet inte vart jag ska gå.
Argon.
Ett av mina favoritämnen.
Ja.
Så du är en bilkille också?
Ja, det är jättekonstigt att vi aldrig har umgåtts förut.
Ja.
Kan vi börja om? För det här är jättekonstigt.
Trevligt att träffas. Jag heter Kamran.
Bruno.
Herregud. Jag trodde verkligen att du hette Brian.
Nej, jag märkte det inte ens de fyra första gångerna.
-Förlåt. -Ja.
Hursomhelst, vi är säkra här ikväll och kan
lista ut vart vi ska imorgon.
Jag måste stanna här så att mamma hittar mig.
Hon lämnade kvar dig.
Tror du hon kommer tillbaka?
Hon skulle inte bara lämna mig.
Du förstår inte.
Jag har inte heller några föräldrar.
-Jag beklagar. -Det är okej.
Du behöver inte ta hand om skadekontrollen själv.
Vi stannar här och löser det.
Är du hungrig? Min nonna är inte hemma.
Hon lämnade lasagne i kylen.
De är här. Vi måste gå.
Har du krafter?
Översättning: Monika Andersson