PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Dobrý večer.
Děje se něco?
O co jde?
Patricie Coleman Jonesová!
Za mnou, je-li vám život milý.
Rychle za vrata.
Zavřete!
- Kdo jste? - Pomoz mi s klíčem.
Proč mi chtějí ublížit?
Nejspíš jsou pod vlivem nějaké hypnózy. Rychle!
- Musíme jít. - Johne, počkejte!
Panebože.
Musíme za Sherlockem.
Díky, jste laskaví.
Nepochybně jste slyšeli o hrůzných útocích
na mé kolegy, které proběhly tento týden.
Dnešní vystoupení je na jejich počest.
Ke mně pojď
nocí, lásko má.
Dokaž mi,
že lze zvítězit
nad zármutkem
a žalem.
Vítr zítřejší
nezavane.
Sherlocku Holmesi.
Pojďte na jeviště.
Líbila se vám moje píseň?
Ano.
Výborně.
Něco od vás potřebuji.
Potřebuji, abyste si vzal život.
Ano.
- Sherlocku, ne! - Je mi líto.
Ale netuším, co jste říkala.
Asi mám v uších vosk.
Držte. A je to.
- Ty mizero! - Kdy jsi to poznal?
Nepoznal. Preventivní opatrnost.
Dost! Nechtěl jsem vás vystavovat nebezpečí.
Chtěl jsem jednat přátelsky.
- Dostal ses včas k té herečce? - Bez obav.
Výborně.
Bylo by neurvalé se neuklonit.
- Jestřábník snowdonský. - Co?
- Jestřábník snowdonský. - Posaďte se.
Ne.
Potřebuju…
Na záchod?
Donesu nočník.
Nájemné vám paní Hudsonová píše na účet, ale musíte…
KAPITOLA PÁTÁ: ADEPTI NESVATÝCH UMĚNÍ
Díky, že jsi mě nevzala zpátky do 221B.
Nic jiného jsem vám nerozuměla.
Víte, kdo jsem?
Díky.
- Za pomoc. - Aby bylo jasno.
Jste mi úplně ukradený.
Starám se o vás, protože chci informace o mámě a Trhlině.
Nejsi trochu drzá?
Dám vám pět minut na probuzení.
Ten čaj je Darjeeling.
No a?
Ouško slabě voní pivovarskými kvasnicemi.
Čaj nejspíš vařil někdo, kdo pracuje v hospodě.
Nejspíš paní Hudsonová.
Nakupuje ve velkém
v obchodě Saheeda Ananda v Emerald Street.
To je Bengálec a Darjeeling je ze Západního Bengálska.
Čaj má středně lehkou povahu…
ČAJ ASSAM
…a jemně nasládlou chuť. Věc je jasná.
Je to Assam.
U KACHNY A TOULCE
Dobré jitro.
Jak to, že jsi vstal?
Musíš ležet a nechat tělo odpočinout.
- Co ten bok? - Bolí.
Vyčistím ti to.
To ne, promiň.
- Zvládnu to sám. - Kdo ti to udělal, Leo?
Udělal jsem si to sám. Spadl jsem.
Tak proč pořád koukáš na ulici? Jde po tobě někdo?
Tam, kde jsem žil předtím, nechtěli, abych odešel.
Tak jsem utekl. Víc nemůžu prozradit.
Nemůžeš, nebo nechceš?
- Beatrice, já se tam nevrátím… - Hlavně odpočívej.
Přijdu později.
Ohledně té chyby s čajem…
Ten Assam Superb musel být z bytu paní Hudsonové.
Mělo mě to napadnout. Nejlepší čaj si nechává pro sebe
a pro vybrané hosty.
Nemýlím se často, ale když se zmýlím, přiznám to.
Co pořád máte s tím čajem?
Máš o mě pokřivené mínění.
Fakt, jo?
Ráno jsem hodinu drhla vaše chcanky z podlahy.
- Jaké mám asi mít mínění? - Netušíš, kdo jsem.
Co jsem udělal, koho jsem zachránil.
Tak povídejte.
Byl jsem nejmladší
konzultant Scotland Yardu všech dob.
- Tam jste poznal doktora? - Ne.
Johna jsem poznal jako spolubydlícího.
Pak se nějak vetřel do mého prvního šetření.
Případ Jeffersona Hopea.
Asi jsi o něm slyšela.
Ne.
To se divím. Dost se o tom psalo.
Po prvním úspěchu jsme založili společnou kancelář,
ale pak se všechno změnilo.
Jak to popisoval John?
„Do Londýna vešla temnota.“
Stejně jako vaše parta jsme zjišťovali proč.
Napřed jen John a já, ale brzy bylo jasné, že potřebujeme pomoc.
Pomoc potřebujeme,
ale na lacinou věštkyni z Limehouse
bych zrovna nesázel.
Co máš proti Limehouse, Johne? Cokoli se děje, děje se tady.
Můžeš se tu něčemu přiučit.
Navíc má podle Mycrofta dar vidění.
Bez ní to nerozlouskneme.
Nechce se mi přibírat někoho neznámého.
Profesionál jako inspektor Le Villard by to neudělal.
- To nedělej. - Co?
Ty víš co. Když se ti nelíbí, co dělám,
říkáš, že Le Villard by to neudělal.
Tady ale nejde o zloděje perel
ani o vzájemné otravy milostného trojúhelníku.
Včera se chlap proměnil v krysu
před našimi zraky a šel ti po obličeji.
Musíme odhalit původ těch monster.
Řešíme zvláštní zločiny,
a tudíž potřebujeme specialisty.
Specialisty?
Vyřešil jsem zatím každý případ
a vyřeším i tenhle.
Až bude po všem, ty o tom napíšeš.
To mě tak proslaví,
že Le Villardovi budou říkat:
„Sherlock Holmes by na to šel jinak.“
Jsme partneři.
Jestli nechceš, nepůjdu za ní.
Ten střih ti sluší. Vypadáš v něm drsně.
Už běž.
Ahoj. Jakpak se jmenuješ?
Beatrice?
Beatrice!
Vítejte.
Omlouvám se.
Šéfová si bere do práce děti a celý den odbíhá do hospody.
- Prosím. - Jmenuji se Sherlock Holmes.
Je třeba, abyste mi věřila. Nesmíte mi v ničem lhát.
- Proč bych měla? - To děvče má dva vlasové víry.
Vy taky. A navíc, pokud dovolíte,
je tu cítit mateřské mléko.
To vše nasvědčuje tomu, že jste její matka.
Snubní prsten ale nemáte,
což se nabízí jako motiv té lži.
- Jdete kvůli tomu krysímu muži. - Jak o něm víte?
Nejste jediný, kdo je nadaný, pane Holmesi.
Jess.
Sherlock mluví o mámě. Pojď poslouchat.
- Co o ní říkal? - Prý byla neodolatelná.
Jasně. To máme po ní.
Já tady zůstanu.
Mé sny nám prý můžou ukázat, kde se Trhlina nachází.
Počkám, až usnu, a vypravím se tam.
Tunely v mých snech vedou do obrovské jeskyně.
Tam sídlí temnota.
Vrátím se tam.
- Určitě? - Musím.
Hele, koukej na ně.
Co má být?
Bille, ty nejsi vyloženě ošklivý.
Máš trochu větší uši a jsi maličko pračlověk.
- Zato máš úžasnou povahu. - Stačí.
Musíš se vrátit do hry.
Než ti pták vypoví službu.
Běž.
- Ahoj, já jsem Billy… - Koukej na cestu.
Pardon…
Pardon.
S dovolením.
V pohodě?
Jo.
V pohodě.
Už to bude. Hlavně nehýbat.
Říkal jsi, že to nebolí, hajzle prolhaná.
Ty hubo nevymáchaná.
Kleješ a jsi potetovaná. Chytila ses špatné party.
A je to!
Johne, vyhrň si nohavici a zaujmi pozici.
- Budu jemný. - Nevěř mu.
Sliby po litru whisky neplatí.
Trápení máme dost i beztak.
Johne, z toho se nevykroutíš.
Tetování zvláštního útvaru nemá smysl,
když ho nebudeme mít všichni.
Dobrá, jak chcete!
A máme ho tady.
Samozřejmě ne.
Řekl, že se mu točí hlava, a utekl.
To je celý Watson.
Máš úsměv po mámě.
Vypravujte dál.
Přeháníte.
Opravdu.
Jak jste odhalil, že její píseň
lidi hypnotizuje?
- Nejspíš náhodou. - Ale Holmesi.
- Povídej. - Hoříme zvědavostí.
- Rád bych to slyšel. - Dnes ne.
Nebo to vytáhneme z doktora.
A pak ti bude vadit, že vynechávám detaily.
Dobrá. Lord Cuerden byl jediný,
kdo po představení nespáchal zločin.
Jeho lordstvo je totiž téměř hluché.
Úžasné. Bravo, pane Holmesi.
Jeho jméno bylo na seznamu hostů.
Navštěvuje obchod s naslouchátky v Holly Street.
Omluvte mne.
Copak Beatrice nespí u Anny?
- Připravili jsme ti pokoj. - Jsem po dnešku dost unavená.
Půjdu prostě domů.
Všechno v pořádku?
Neomrzí tě někdy předvádět, jak jsi úžasný?
Vysvětlovat dokola svoje myšlenkové pochody?
Lidi zajímá dedukce.
- Logické myšlení. - A ty si rád připadáš výjimečný.
Lidem se tvá vysvětlení líbí, protože vnášejí do chaosu dojem řádu.
„Všiml jsem si toho a onoho,
z čehož vyplynulo to a ono.“
Opojně lineární.
My ale stojíme na kraji něčeho,
co řádu a rozumu nepodléhá.
Díky své aroganci se cítíš jako obr.
Ale ve skutečnosti jsi malá rybka,
která vyplouvá do nekonečného moře.
Bojí se jen ten, kdo má co ztratit.
Co můžu ztratit já?
Sherlocku.
Můžeme to nazvat „Případ svůdné sirény“.
Nebo „Případ mesmerické melodie“.
Základem dobrého názvu je aliterace.
Dává mu… Doktore!
Zrovna s konstáblem Feltsem probíráme
vhodné názvy případu.
Co máte?
„Případ svůdné sirény“
a „případ mesmerické melodie“.
Tolik jsme se milovali.
Ne. Možná vy ji, ale ona vás ne.
Po všem, co jste jí provedl.
Četli jsme záznamy experimentů.
Podle Hudsonové ječela, když jste ji týrali.
- Tak to nebylo. - A jak tedy?
Experimenty jsme prováděli společně. Byly to rituály.
Hledali jsme způsob, jak najít Trhlinu.
To jsme dělali všichni.
Za její křik a nevolnosti mohlo něco jiného.
Alice mívala…
Mívala zlé sny.
Do toho.
Kruh.
- Kruh. - Kruh.
Kruh.
Jessie.
Co tady děláš? Zase jsi náměsíčná?
Nevím, byla jsem ve sklepě.
- Měla jsi zlý sen. - Příšerný.
To už znovu nezvládnu.
To nic.
Myslím, že nemusíš.
Jak to?
Máma měla stejné sny jako ty.
Zastavila jsem Sherlocka a šla pro tebe.
To musíš slyšet. Možná se dozvíme všechno.
Říkám ti, že nechci.
Slyšet o mámě je těžké,
ale taky hezké. Slyšet, jaká byla.
Nevíš, kam ten příběh míří.
- To tedy vím. - Ne, nevíš nic.
Jess.
Rozmyslím si to.
Nech mě chvíli být.
Proč rozhazuješ za pivo?
Měl jsem na něj chuť.
Ve sklepě je trochu rušno.
Nesouvisí to s tím chlápkem?
No tak.
Kdo to byl?
- Tvůj táta? - Ten umřel na vojně.
- Tak to říkáš. - Tak to je.
No tak, Bille.
Jmenuje se Vic Collins.
Dozorce v chudobinci, kde jsme s holkama byli.
Takže žádný sympaťák.
To ne.
V chudobinci jsme byli malí.
On byl chlap v nejlepších letech.
Já byl jen klučina.
Zvláštní pomyšlení.
Co dělal?
Bil mě až do bezvědomí.
Jednou mě zbil tak,
že jsem ležel tři neděle v nemocnici.
Za to, že jsem se nedovolil na záchod.
Kristepane.
- Proč jsi mi to nikdy neřekl? - Nesejde na tom.
Ale řeknu tohle.
Jestli je na světě spravedlnost, někdo ho oddělá.
Až se bude loudat domů a bude to nejmíň čekat.
Ale pachatele chytnou.
A obviní ho ze všeho možného, protože napadl váženého občana.
- Rozumíš mi? - Jo, chápu to.
Tak fajn.
Kup mi pivo, ty držgrešle.
Leo, jak se cítíš?
- Promiň… - Prosím tě…
- Jsi v pořádku? - Ano.
Nechci, abys mě takhle viděla.
Jak?
Polámaného.
Nevypadáš polámaně. Jak jsi na to přišel?
Nemůžeš se otočit, než si obléknu košili?
- Prosím. - Jo.
Aspoň někdo se dobře baví.
Vzpomínáš, jak jsem se ptala, jestli tančíš?
Já jsem tančívala.
Takový taneček s Jessie, v rámci žebroty.
- Určitě byl nádherný. - Nebyl.
Čekala na břehu při měsíčku
Ach, při měsíčku
Nech se vést.
Vrať se mi domů, můj námořníčku
Ach, námořníčku
Příď zborcená zapraští v půlnoční tmu
Ach, půlnoční tmu
Ten tvůj už nepřijde nikdy domů
Proč si mě nepustíš k tělu?
Proč tě nemám vidět bez košile?
Proč neřekneš, co ti je?
Nemělo by všechno jít lehce?
Někdy je těch démonů asi moc.
- Beatrice… - Musím něco zařídit.
Alice už tou dobou věděla, že se otevřela Trhlina.
Věděla, že poloha je ukrytá ve snech,
ale sny se zhoršovaly.
Jsem tady, má milá. Nic se neděje.
Klid.
Já už nechci usnout.
Nechci se tam vrátit.
Šlo o to, jestli hrůzy těch snů vydrží,
dokud je nerozluští.
Ale nešlo jen o ni.
Případy se podepisovaly na nás všech.
Gregson nás jednou vzal k obzvlášť barbarskému případu.
Netušili jsme, že je to poslední, na kterém spolupracujeme.
Můžeš odmítnout.
- Ať to dělá někdo jiný. - Jsi unavená.
Já?
To ne.
Kdy sis naposled něco nevzal, aby ses probudil nebo usnul?
Každý případ nám něco objasní.
Jsme k té Trhlině tak blízko. Ty sama jsi k ní blízko, Alice.
Společně můžeme zachránit svět.
Tenhle případ je jiný, Sherlocku.
- Nelíbí se mi. - Proč?
- Nevím. Něco s Johnem… - Nějaký problém?
Ne.
Alice.
Sherlock nesmí být rozptylován.
Jeho mysl funguje nejlépe,
když se může oprostit od malicherností.
Nemám té jeho nádherné mysli překážet.
Je to tak?
To je pan Lowe. Ukradli mu levou paži.
Vedle leží pan Welsh.
Pravá paže. A tady jsou pánové Bibby a Moore.
Levá a pravá noha.
Říkáme tomu „případ sběratele“.
- Kdo ty názvy vymýšlí? - Všem se líbí.
Stalo se to v noci na dnešek?
Všechno je zahojené, jako by to tak bylo odjakživa.
Ne.
Ukaž se.
Tak se ukaž.
Johne.
Základem je alkohol.
Zbytek je zvláštní směs bylin.
Kerblík nebo jiná miříkovitá.
Kůra zřejmě z akácie, zázvor, jalovec.
Jedna složka mi dala zabrat.
Jestřábník snowdonský.
Roste na jediném nepřístupném útesu
na hoře v severním Walesu.
Podle toho sběratele najdeme.
Je astronomicky malá šance…
Zanes to do botanické zahrady.
Zjisti, jestli vědí o někom, kdo tohle vozí do Londýna.
- Sherlocku, jsi k smrti unavený. My taky. - Je to jestřábník snowdonský.
Vsadím na to kariéru.
Jak chceš.
Do té doby jsem se nikdy nezmýlil.
Nevěřil jsem, že bych se mohl zmýlit.
Nevěřím tomu doteď.
Muselo to být tou únavou.
Jsem muž mnoha nadání.
Ale v botanice a chemii jsem mistr.
Pane Holmesi, pokračujte.
To ti dala vrchní botanička?
Ano, Edith Duboisová. Mluvil jsem i s jejími kolegy.
Není to jestřábník, je to estragon.
Není, vypadá úplně jinak.
- Vrať se tam a… - Sherlocku!
Je to slepá ulička.
Je mi líto.
Jiné vodítko nemáme.
Nemáme nic z místa činu ani motiv.
Máme jen tu tinkturu.
Poslyš…
Pojď se mnou do hospody.
Popijeme jako za starých časů.
Ne, budu tady s Alicí.
Proč jste chtěl zůstat s mámou?
Vím, že mě slyšíte. Co s ní bylo?
- Proč to nechcete říct? - Byla indisponovaná.
- Jak? - Sehnala bys mi něco?
Něco na uklidnění.
Na Charing Cross je chlápek jménem Raymond Duck. Prosím!
To zrovna!
Zůstanete tu, vystřízlivíte a řeknete mi, co jí bylo.
Ne! Něco mi seženeš!
Jinak už neuslyšíš ani slovo.
Kam jdeš, Bille?
Vrať se do hospody, Spikeu.
Tebe se to netýká. Ať to tak zůstane.
Co až tě zatknou?
Za napadení staříka dostaneš doživotí.
To se ti lehko řekne, když jsi tam nebyl.
Nech toho, Spikeu.
- Co ti udělal, už nezměníš. - Spikeu.
On to nedělal mně. Co jsem vyprávěl…
Bití. Zlomená sanice. Nemocnice.
To jsem nebyl já.
To byla Bea.
A já tomu nemohl zabránit.
Nebyl jsem dost velký.
Promiň, Bille…
Promiň, ale…
Teď jsem velký dost.
Řekněte, co bylo mámě, a je to vaše.
Ne, budu tady s Alicí. Je na tom…
Sherlocku!
Jak je ti, má milá?
Potřebuju porodní bábu.
To jsi musela uhodnout.
Chtěla jsem to slyšet.
Sherlocku.
Vidět to utrpení…
Porodní bolesti…
Byl to nejhorší den mého života.
A pak byl najednou nejlepší.
Je mi to hrozně líto.
Omluvu od vás nechci.
Ani nic jiného.
Chci jen vědět, co viděla máma ve zlých snech.
Katy.
Ze 17. století.
Katy.
A trojúhelníky.
Trojúhelníky.
Pomoz nám.
Trojúhelníky.
Trojúhelník.
To nic.
Klid.
Musíme pryč z Londýna, Sherlocku. Hned teď.
Vím, že se jinak stane něco strašného.
- Poslouchej. - Nemůžeme. Máme práci.
Máme hotovo.
Ta práce nás ničí. Vím, že to cítíš sám.
Trhlinu můžeš zavřít jedině ty.
- Ne. - Musí to udělat Ipsissimus.
Těch je víc. Ne moc, ale existují.
Některý z nich přijde a zavře to.
To nevíme.
Ne, každý z nich už Trhlinu vidí.
Když to dokážeme, John o tom napíše.
Představ si, že budeme známí jako spasitelé světa.
Mělo mi to dojít.
Tobě nejde o dobro.
Jde ti o mýtus Sherlocka Holmese.
- Alice, já… - Já tě znám.
Líp než kdo jiný.
Řekl jsi mi: „Bojí se jen ten, kdo má co ztratit.“
Ty teď máš mě.
Máš děvčata.
Máš nás.
Odjíždím s Alicí a děvčaty do Suffolku.
Na jak dlouho?
Napořád?
V tom má prsty Alice, co?
Dostala tě. Změnila tě!
Je to matka mé dcery a snoubenka.
- Ano, změnila mě. - A co já?
Sám ten zmatek do pořádku nedám.
Já a ty nejsme manželé.
Ty to zvládneš. Vždycky dopadneš na nohy.
Možná změníš názor, až se dozvíš tohle.
Vím, jak najít Trhlinu.
Celé měsíce jsem u Zlatého úsvitu četl a bádal.
Pokračuj.
Hradba mezi naším a oním světem
bude nejtenčí v místě velkého provozu.
Tedy v místě spousty úmrtí.
Když se bariéra roztrhne,
stane se to v nejslabším místě.
Vzhledem k tomu, že Alice vidí katy,
možná máme hledat šibenici.
Úžasné, Johne. Proč jsi mi to neřekl?
Chtěl jsem to dotáhnout sám.
Zapůsobit na tebe, abys uznal moje schopnosti.
Já je uznávám, Johne.
Určitě?
Je to jen teorie.
Chtěl jsem si to napřed ověřit.
Popravišť jsou bohužel v Londýně desítky.
Ano, ale jen jedno trojúhelníkové.
Tyburn!
Tamní šibenice byla trojúhelníková,
aby měli víc trámů na věšení.
- 80 000 oběšených. - To je ono.
To musí být ono.
Přesvědč Alici.
To po ní nemůžu chtít. Není jí dobře.
Pak jste ji přesvědčil, co?
Po slibech, že je konec a že se stěhujete.
Neměl jsem na vybranou.
Dej mi prosím to opium.
- Potřebuju ho! - Dopovězte to, pane Holmesi.
Nemůžu!
Dopovězte to!
Vzpomínám si…
na tu noc, jako by to bylo včera.
Byli jsme zrovna jako vaše parta.
Připadal jsem si starý a moudrý.
Ale byli jsme děti.
Malé rybky v nekonečném moři.
Neznalé hloubky oceánu.
Neznalé toho, co číhá v temnotách.
Šibenice stála tady.
TYBURNSKÉ POPRAVIŠTĚ
Nic tu není.
Tam. Mezi těmi stromy.
Sherlocku.
Nemusíš nikomu dokazovat, jak jsi úžasný.
Jsi dost úžasný už teď.
Tím, kdo jsi.
Beatrice je teď stejně tvoje jako Jessie.
Chápeš?
Jak to myslíš?
Trhlina byla malá.
Moc jsem toho z ní neviděl.
Jak vypadala?
Samotné předivo vesmíru.
Alice.
Když se rozšíří, svět se zhroutí sám do sebe.
Ty podivné události znamenají, že už to začalo.
- Dones jí zaříkadla! - Nepotřebuju je.
Jakmile se jí dotkla…
Věděl jsem, že si ji vezme.
Přišel nápor energie.
Prskalo to, jako když se škvaří sádlo.
- Chytil jste ji? - Ano.
Začalo ji to vtahovat.
Chytil jsem ji, ale neměl jsem dost síly.
Chyť ji!
Křičel jsem na Johna, ať ji zachrání, ale on chytil mě.
Drž se, Alice!
Ne, Sherlocku!
A pak byla pryč.
Alice i Trhlina.
Jako by nikdy neexistovaly.
To mi stačí.
Namluvili nám, že se utopila.
- A zbláznila. - To mě mrzí.
A co dál? Obě jste nás opustil?
Připadalo mi to pro vás nejlepší.
Bylo to nejlepší spíš pro vás.
Neminul jediný den,
kdy bych na vás obě nemyslel.
To nám bylo hodně platné,
když nás v chudobinci tloukli a plivali na nás.
Moc nám to pomohlo, když jsme umíraly hlady
a přemýšlely, jestli se máme prodávat.
- Pomůžu vám teď! - Není třeba.
Rozhlédněte se, pane Holmesi.
Válíte se ve vlastní moči a zvratkách.
Máma měla pravdu.
Myslíte si, že jste úžasný. Chcete to poslouchat od jiných.
Máma byla desetkrát lepší člověk než vy.
Udělal jsem chyby.
Ale nemůžu za to, co se stalo s Trhlinou a vaší mámou.
Celou dobu mě pronásleduje jedna myšlenka.
Chtěl jsem ji vytěsnit, ale pořád roste.
Když se ho na to zeptám, vždycky mě nějak ukonejší.
- O čem mluvíte? - John Watson
v životě nedostal vnuknutí shůry.
Jak mohl zničehonic odhalit, jak hledat Trhlinu?
Jak?
Počkej! Dořekl jsem příběh.
Prosím, dej mi to opium.
Ne!
Není to opium.
Je to jen cukr.
Lžeš, mrcho! Zasloužíš si všechno, co tě čeká!
Už mi nechoď na oči!
Nad čím přemýšlíš, hochu?
Přišel jsi něco udělat, ne?
Tak do toho.
Jdu ti ublížit.
Proč bys dělal takovou ohavnost?
To ti hned povím, Vicu. Protože týrat lidi je tvůj koníček.
Ty jsi z chudobince?
Jestli jsem ti ublížil, asi sis to zasloužil.
Na děti platí tvrdá ruka…
Už nejsem dítě, Vicu. Zesílil jsem.
- Ty jsi zestárnul. - Tomu neutečeš.
Taky tě to čeká.
Ano, jsi mi povědomý.
Mám odjakživa dobrou paměť na jména a tváře.
Tak jak se jmenuju?
Přišel jsi k nám ještě malý.
Matka byla z Glasgow.
Nechtěla tě.
Chyba. Matka byla tkadlena z Manchesteru.
Zemřela při porodu.
Otec mě k vám dal, když šel bojovat za vlast.
- Zemřel na Krymu. - Jo.
Takhle se to dětem obyčejně vypráví.
- Ty lžeš. - Krymská válka skončila roku 1856, hňupe.
Možná jsi hloupý, ale počítat snad umíš.
Pokud vím, byla to prostitutka.
Nebyl jsi u nás její první ani poslední.
Ty mě neznáš!
Jen mě zkoušíš zmást.
Pleteš si mě se stovkami jiných.
Kdybys mě znal, věděl bys, jak se jmenuju.
Jak se jmenuju, Vicu?
Billy.
Jmenuješ se Billy.
Kamarádil ses s těmi sestrami.
Malý Bill.
V noci jsi tak brečel,
že mě museli budit, abych tě srovnal.
Proč jsi tak brečel?
Že máš za mámu děvku z Glasgow?
A za tátu jejího zákazníka, který o tobě ani neví?
Ne.
Vypadni mi z domu, malej Bille.
Nebo ti dám důvod k pláči.
Seřvala jsem ho.
Bylo to slyšet až na ulici.
Je to naprostý ubožák.
Moc se omlouvám.
Za co?
Že jsem tě za ním tak tahala.
V životě se mi nikdo tak nehnusil.
Jak jsi dokázala být tak klidná?
Snadno.
Je mi ukradený.
- Jak to? - Nevím.
Došlo mi, že jsem v dětství nebyla sama.
Někdo mě miloval a dával na mě pozor.
To se nezměnilo.
Mám tě ráda, Beo.
Je to sice mamlas,
ale v jednom se Sherlockem souhlasím.
Watson ví víc, než dává najevo.
Nedivila bych se, kdyby za tím byl on.
Ale já to odhalím.
A skoncuju s tím.
Beo.
Neunavuj se nenávistí k Sherlockovi. Nestojí za to.
Je to troska ztracená ve vzpomínkách.
Kde je Jessie?
Co nejdál od vás.
Jak se cítíte?
Trochu víc ve své kůži.
Mohl jsem být tvé matce lepším mužem.
Ale miloval jsem ji.
Vroucně.
To mi musíš věřit.
Věřím.
Tenhle čaj…
Není stejný jako minule, že ne?
Ne.
Vzhledem k tomu, že včera byla neděle,
mohla ho paní Hudsonová koupit
jedině na trhu v Lanes.
Jak ji znám, nejradši by koupila ten nejlevnější,
ale aby si nezadala, vzala druhý nejlevnější. Takže cejlonský.
ČAJ DARJEELING
Cejlonský, správně.
Asi byste ji radši nepoznal.
Posledních deset let bylo jako peklo na zemi.
Ale vydržel bych i sto let, kdybych se s ní mohl na chvíli setkat.
Život nemá být bezbolestný, Beatrice.
Radost a utrpení spolu tančí dlouho do noci.
Nikdy se jim neschovávej.
Beo. Všechno v pořádku?
Ukaž mi svoje tělo.
- Beatrice… - Ukaž, Leo.
Chci ho vidět.
Obnaž hruď.
Už přede mnou tělo neukrývej.
Na to je příliš krásné.
Konec schovávání?
Konec schovávání.
Překlad titulků: Tomáš Lenikus