A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Parancsolnak?
Valami baj van?
Mi folyik itt?
Patricia Coleman Jones!
Jöjjön velem, ha élni akar!
Be a kapun!
Zárjuk be!
- Kik maguk? - A kulcsot!
Miért akarnának bántani ezek?
Nem tudjuk. Hipnotizálhatták őket. Gyorsabban!
- Mennünk kell! - John, várj!
Jézusom!
Meg kell találni Sherlockot!
Köszönöm! Nagyon kedvesek.
Mindenki tud azokról a rémes támadásokról,
melyek színésztársaimat érték a West Enden.
Ezt az előadást nekik ajánlom.
Sherlock Holmes!
Csatlakozzon hozzám!
Tetszett a dal?
Igen.
Helyes.
Mert kérek magától valamit.
Végezzen magával!
Igenis.
- Sherlock, ne! - Sajnálom!
Halvány gőzöm sincs, mit mondott.
Bedugult a fülem.
Ne mozogjon! Meg is vagyunk.
- Te rohadék! - Mióta tudod?
Nem tudtam. Elővigyázatosság.
Állj! Nem akartalak veszélynek kitenni titeket.
Jó barátként viselkedtem.
- Időben elérted a színésznőt? - Kutya baja.
Úgy valahogy.
Felettébb faragatlan lenne, ha meghajlás nélkül távozunk.
- Snowdoniai hölgymál. - Micsoda?
- Snowdoniai hölgymál. - Üljön le!
Ne már!
Ki kéne…
Mosdóba akar menni?
Oké, hozok egy ágytálat.
Mrs. Hudson azt mondta, a szoba fizetve van, de…
ÖTÖDIK FEJEZET A SZENTSÉGTELEN MŰVÉSZETEK DIÁKJAI
Köszönöm, hogy nem a 221B-be vitt.
Ez az első érthető mondata.
Tudja, ki vagyok?
Köszönöm.
- Hogy segít. - Tisztázzunk valamit!
Szarok én magára, Mr. Holmes.
Azért van itt, mert infót akarok anyámról és a Hasadékról.
Hogy mer így beszélni velem?
Öt perce van, hogy felébredjen.
Ez Darjeeling tea.
Hát aztán?
A csésze füle sörélesztő szagú.
Valószínűleg az egyik csapos főzte.
Gondolom, Mrs. Hudson.
Nagy tételben vásárol
Saheed Anand kereskedő Emerald Street-i üzletéből.
Mr. Anand bengáli származású, a Darjeeling nyugat-bengáli teafajta.
Mindez a közepesen erős ízzel…
…és a sima, de édes aromával együtt teszi teljessé a képet.
Assam tea.
Jó reggelt!
Mit keresel talpon?
Feküdnöd kell, hogy a tested rendbe jöjjön.
- Hogy van az oldalad? - Fáj.
Megtisztítom a sebeket.
Hagyd, köszönöm!
- Majd én. - Ki tette ezt veled, Leo?
Mondtam már, senki. Leestem.
Akkor miért vizslatod az utcát? Üldöznek?
Ahonnan jövök, nem akarták, hogy többé kitegyem a lábam.
Elmenekültem. Ennél többet nem mondhatok.
Nem mondhatsz, vagy nem akarsz?
- Beatrice, nem megyek vissza… - Pihenj, jó?
Később visszanézek.
A teával kapcsolatban abban hibáztam,
hogy az Assam Superb Mrs. Hudson személyes készletéből való.
A legjobb árut magának és fontos vendégeinek tartogatja.
Tudhattam volna.
Nem szokásom hibázni, de beismerni azokat igen.
Mi ez a teamánia magánál?
Nem… Nem akarok rossz benyomást kelteni.
Komolyan mondja?
Egy órán át súroltam a hugyát a padlóról.
- Milyen benyomást keltene? - Gőze sincs, ki vagyok.
Hogy mit tettem. Hogy kiket mentettem meg.
Világosítson fel!
A Scotland Yard történetének
legfiatalabb konzultánsa vagyok.
- Így ismerte meg a dokit? - Nem.
Amikor lakótársak lettünk.
Kvázi berángatott az első nyomozásomba.
A bíborvörös dolgozószoba.
Biztos hallott róla.
Nem.
Meglepő, mindenütt megírták.
Az első sikert követően ügynökséget alapítottunk.
De minden megváltozott.
Hogy is jellemezte John?
„Sötétség szállt Londonra.”
És magához és a barátaihoz hasonlóan igyekszünk a végére járni.
Kezdetben ketten voltunk Johnnal, de segítség nélkül nem mentünk sokra.
Igen, elkelne a segítség,
de egy Limehouse-i ócska tenyérjós
nem tűnik jó választásnak.
Mi bajod van a Limehouse-zal, John? Micsoda élet van itt!
Tanulhatna tőlük.
Mycroft szerint különleges nő.
Szükségünk van rá, hogy megtudjunk mindent.
Aggaszt egy vadidegen bevonása.
Nem túl profi megoldás. Le Villard nyomozó nem tenné.
- Ne csináld már! - Mit?
Tudod te! Ha valami nincs ínyedre,
kijátszod a Le Villard-kártyát.
Most nem ékszertolvajokkal van dolgunk,
vagy egymást megmérgező, megcsalt szeretőkkel.
Tegnap egy fickó a szemünk előtt
patkánnyá változott, az arcodnak esett.
Ki kell derítenünk, honnan jönnek!
Különleges bűntettek
különleges szakértőket igényelnek.
Szakértőket?
Nem vállalok megoldhatatlan ügyet.
Ez sem kivétel.
És ha vége, azt akarom, írd meg!
Így olyan híres leszek,
hogy Le Villard fogja hallgatni,
hogy „Sherlock Holmes nem tenné”.
Közös ügyünk.
Ha nem akarod, hogy bevonjuk, nem tesszük.
Az a sebhely jól áll. Zord külsőt kölcsönöz.
Menj már!
Szervusz! Hogy hívnak?
Beatrice!
Üdvözlöm!
Bocsásson meg!
A főnök szokása, hogy behozza a gyereket, aztán lelép a kocsmába.
- Jöjjön csak! - Sherlock Holmes vagyok.
Fontos tudnia, hogy bennem megbízhat. Ne hazudjon nekem!
- Miért hazudnék? - A kislánynak két forgója van.
Magának is. És bocsásson meg,
de érezni az anyatej illatát.
Ebből arra jutottam, hogy maga a lány anyja.
Viszont az ujján nincs jegygyűrű,
ami motiváció a hazugsághoz.
- A patkányember miatt jött. - Honnan tud róla?
Nem csak magának vannak különleges képességei.
Jess!
Sherlock anyáról mesél. Hallanod kell!
- Mit mondott? - Hogy elbűvölő volt.
Naná. Csak nézz ránk!
Itt maradok.
A rémálmaim elvezetnek a Hasadékhoz. Az Öltönyös mondta.
Elalszom, és bemegyek az egyikbe.
Álmaimban az alagutak tágas barlangba visznek.
Ahol a sötét lények vannak.
Visszamegyek oda!
- Biztos vagy benne? - Muszáj.
Hé, nézd csak őket!
Mi van velük?
Bill. Nem vagy ronda pasi.
Jó, a füled kicsit eláll, és ősemberként viselkedsz.
- És forrófejű tudsz lenni. - Elég.
Csajoznod kell, haver! Azonnal!
Mielőtt felmond a farkad.
Hajrá!
- Sziasztok, Billy vagyok… - Nézz a lábad elé!
Bocs, de…
Bocs!
Elnézést!
Jól vagy?
Aha.
Jól vagyok.
Mindjárt végzek, ne mozogj!
Azt mondtad, nem fog fájni! Hazudtál, te szemét! Baszki!
Milyen mocskos szád van!
Káromkodik, tetovált… Rossz társaságba keveredtél.
És ennyi! Kész.
Nos, John, tűrd fel a pantallód szárát, és vedd fel a pozíciót!
- Ígérem, gyengéd leszek. - Hazudik!
Egy liter whisky után sok mindenbe belemegy az ember.
Elég fájdalmas az élet, minek önként tetézni?
Nem, ebből nem húzod ki magad!
Nem lehet „A Vagányok” tetoválásunk,
csak ha mindhármunknak van!
Jól van, jöhet!
És le is ült!
Nem engedte.
Szédülésre panaszkodott, és elrohant.
Watsonra vall.
A mosolyod anyádé.
Folytassa!
Nagyon kedvesek!
Tényleg.
Honnan tudta,
hogy a dallal hipnotizál?
- Mázli. - Ugyan már, Holmes!
- Mondd el! - Ne csigázzon!
- Kíváncsi vagyok. - Nem ma.
Akkor majd a doktor!
Bizony. És tudod, mennyi apróságot kihagyok.
Jó. Lord Cuerden volt az egyetlen, aki a matiné után
nem követett el bűncselekményt.
Mivel őlordsága majdnem teljesen süket.
Lenyűgöző. Bravó, Mr. Holmes!
Felismertem a nevét a nézők jegyzékéből.
A Holly Street egyik hallócső-kereskedőjéhez jár.
Bocsássanak meg!
Beatrice nem Annánál alszik?
- A vendégszoba a tiéd. - Nagyon fáradt vagyok.
Inkább hazamennék.
Minden rendben?
Nem unalmas azzal hencegni, mekkora zseni vagy?
Állandóan a gondolatmenetedet magyarázni?
Az emberek szeretik hallgatni, hogy működik a dedukció.
- És az érvelés. - Te meg szeretsz különleges lenni.
A rend hamis érzetét kelted a káoszban. Ezért szeretik hallgatni.
„Észleltem ezt, majd azt,
ami elvezet ide, és akkor csak amaz lehet.”
Kéjesen lineáris.
Szerintem egy olyan dolog bekövetkezte előtt állunk,
amiben sem rend, sem értelem nincsen.
Az arroganciád elhiteti veled, hogy óriás vagy,
pedig valójában csak egy nímand.
Egy kis hal, amely csak most tapasztalja meg a nyílt víz veszélyeit.
Csak az fél, akinek van vesztenivalója.
Nekem nincs.
Sherlock?
Szerintem hívjuk „A szédítő szirén esetének.”
Vagy „A megbabonázó melódia esete.”
A kulcs az alliteráció.
Úgy lesz… Doktor úr!
Felts tizedessel éppen a kedvenc ügyeim elnevezésén
polemizáltunk.
Mire jutottak?
„A szédítő szirén esete.”
Vagy „A megbabonázó melódia esete.”
Nagyon szerettük egymást.
Nem! Maga szerette, de ő nem szerethette.
Azok után, amit tett vele!
Olvastunk a kísérleteiről.
Hudson pedig mesélt a sikolyokról, a kínokról.
- Nem úgy történt. - Akkor hogyan?
Közösen kísérletezgettünk. Rituálékkal.
A Hasadékot kerestük. Több módszerrel.
Mind benne voltunk.
A sikolyait és a betegségét más okozta.
Alice-nek voltak…
Rémálmokat látott.
Gyerünk már!
Kör.
- Kör. - Kör.
Kör.
Jessie! Jess!
Mit művelsz itt? Megint alva jártál?
Nem tudom! A pincében voltam. Én csak…
- Rémálmot láttál. - Szörnyű volt.
Ez volt az utolsó. Nem akarom.
Semmi baj!
Nem hiszem, hogy kelleni fog.
Hogy érted?
Anyának is ilyen víziói voltak.
Leállítottam Sherlockot, hogy érted jöjjek.
Meg kell hallgatnod! Ez lehet a válasz mindenre.
Mondtam, hogy nem akarom!
Tudom, hogy nehéz hallani!
De egyben jó is. Hogy milyen volt anya.
Mert nem ismered a sztori végét.
- Dehogynem. - Nem tudsz te semmit!
Jess!
Meggondolom, jó?
Csak hagyj békén egy kicsit!
Miért pazarolod sörre a pénzedet?
Nos, szomjas voltam.
És a pince kissé zsúfolt.
Van köze a fickóhoz korábbról?
Ugyan már, haver!
Ki az a fickó?
- Az apád? - Tudod, hogy halt meg.
- A seregben, ugye? - Igen.
Bill!
Vic Collins a neve.
Dologházi főnök. Ott, ahol a lányokkal voltam.
Szóval nem egy rendes pasi.
Nem.
Kicsik voltunk még.
Ő meg egy erős, felnőtt férfi.
Kis kölyök voltam.
Vicces, ha belegondolsz.
Mit tett?
Eszméletlenre vert.
Egyszer annyira,
hogy három hétig kórházban voltam.
Csak a vécére mentem engedély nélkül.
Jézusom, Bill!
- Miért csak most mondod? - Nem nagy kaland.
Egy biztos.
Ha van igazság, valaki kinyírja.
Amikor hazafelé megy, és nem számít rá.
Úgyis elkapják, aki megteszi.
És nagyon megjárja, hogy egy ilyen fontos embert ölt meg.
- Érted, ugye? - Vettem az adást.
Helyes!
Hozzál csak egy sört, te sóher!
Hogy vagy, Leo?
- Bocs, én… - Kérlek, én nem…
- Mi az? Jól vagy? - Jól.
Nem akarom, hogy így láss!
Hogy?
Megtörve.
Nem tűnsz annak. Miért mondod?
Fordulj meg, míg felveszem az ingemet!
- Kérlek. - Jó.
Legalább valakinek jó estéje van.
Emlékszel, amikor kérdeztem, szoktál-e táncolni?
Én szoktam.
Jessie-vel volt egy táncunk, pénzt keresni.
- Biztos csodás volt. - Nem volt az.
A matróz babája a holdfényben vár
Az ezüst Hold, az ezüst Hold
Lépj velem egyszerre!
Várja, hogy a matróz hamar hazaérjen
Gyere haza hamar, gyere haza hamar
Az árboc recseg az éjszakában
Az éjszakában, az éjszakában
Nem vár már többé a szép hölgyre
Miért nem mersz közel engedni?
Miért nem láthatlak ing nélkül?
Mi történt veled?
Nem kéne ennek könnyebben mennie?
Néha túl sok a démon.
- Beatrice… - Mennem kell! Dolgom van.
Ekkorra Alice rájött, hogy megnyílt egy Hasadék.
Tudta, hogy a helyére a válasz az álmaiban van.
Egyre rosszabbak lettek.
Itt vagyok, kicsim. Semmi baj.
Semmi baj.
Nem akarok aludni!
- Se álmodni! - Tudom.
A kérdés csak az volt, túléli-e a rémes álmait,
hogy megfejthesse őket.
De nem csak róla volt szó.
Az ügyek felemésztettek minket.
Egy nap Gregson egy különösen barbár ügyet hozott.
Nem tudhattuk, hogy az utolsó közös munkánk lesz.
Mondhatsz nemet is.
- Másra is rábízhatják. - Tudom, fáradt vagy.
- Fáradt, én? - Jó!
Ne!
Mikor aludtál vagy ébredtél utoljára tisztán?
Minden ügyünk a kirakós újabb darabja.
Egyre közelebb vagyunk a Hasadékhoz. Te vagy egyre közelebb.
Együtt mentjük meg a világot.
Ez az ügy más, Sherlock.
- Nem tetszik. - Miben más?
- Nem tudom. Johnnal van összefüggésben. - Van valami gond?
Nincs.
Alice!
Sherlocknak koncentrálnia kell!
Az elméje akkor képes csodára,
ha nem kell triviális dolgokkal foglalkoznia.
Isten ments, hogy ezt a csodás elmét hátráltassam,
ugye?
Mr. Lowe bal karját ellopták.
Mellette fekszik Mr. Welsh.
Neki a jobb karja tűnt el. Mr. Bibby és Mr. Moore
a bal illetve jobb lábat siratják.
„Végtagok vesztője.” Így hívjuk.
- Ki találja ki ezeket? - Másnak tetszik.
Tegnap éjjel történt?
Olyan szépen gyógyult, mintha soha nem lett volna ott semmi.
Nem!
Mutasd magad!
Gyerünk, mi lesz már?
John!
Alkoholbázisú.
A többi gyógy- és más növények különleges keveréke.
Turbolya, vagy valami petrezselyemhez hasonló.
Kéreg, szerintem akác, galangálgyökér és boróka.
Egy eleme zavart meg.
Snowdoniai hölgymál.
Csak egyetlen, megközelíthetetlen sziklafalon nő
Wales északi részén.
Így találjuk meg a gyűjtőnket.
Az esélye annyira csekély…
Elvinnéd a botanikus kertbe?
Hátha tudják, ki hozhatta ide.
- Kimerültél, Sherlock. Mint mi is. - Snowdoniai hölgymál, John.
A karrieremet teszem rá.
Rendben.
Soha nem tévedtem.
El sem tudtam képzelni, hogy lehetséges.
Ez ma is igaz.
A fáradtság lehetett.
Sok mindenhez értek,
de a botanikában és a kémiában igazán otthon vagyok.
Folytassa, Mr. Holmes!
Nem. Ki adta? A főbotanikus?
Igen. Edith Dubois. Beszéltem az embereivel is.
Nem snowdoniai hölgymál. Közönséges tárkony.
Kizárt. Nem is hasonlítanak.
- Vidd vissza, és kérd meg… - Sherlock!
Zsákutca.
Sajnálom.
Nincs más nyom.
A tetthely, a motiváció, semmi.
A tinktúra volt az egész… Az egész ügy.
Nézd, mit…
Gyere le velem a kocsmába!
Igyunk egyet, mint régen.
Nem. Alice-szel kell maradnom!
Miért maradt az anyám mellett?
Tudom, hogy hall. Mi történt vele?
- Mit titkol előttem? - Mozgásképtelen volt.
- Hogyhogy? - Kérem, adjon be nekem valamit!
Ami egy időre ellazít.
A Charing Crossnál van egy fickó. Raymond Duck. Siessen!
Na persze!
Itt marad, kijózanodik, és elmondja, mi volt anyámmal!
Nem! Hozzon valamit,
vagy egy szót sem szólok!
Hova mész, Bill?
Vissza a kocsmába, Spike.
Ehhez neked semmi közöd. Maradjon így!
Mi lesz, ha letartóztatnak?
Megversz egy vénembert? Soha nem jössz ki a sittről.
Könnyen beszélsz. Te nem voltál ott!
Ne, Spike!
- A múlton nem változtathatsz. - Spike.
Nem velem tette, amiről beszéltem!
A verések, a törött állkapocs, a kórház…
Nem én voltam.
Hanem Bea.
És nem állíthattam meg.
Nem voltam elég nagy.
Sajnálom, Bill. Én…
Sajnálom, én…
Most már elég nagy vagyok.
Mesélje el, mi volt anyámmal, és a magáé!
Nem. Alice-szel maradok. Ahogy most…
Sherlock!
Hogy vagy, kedvesem?
Hívd a bábát!
Biztos kitalálta.
Mondja ki!
Sherlock!
Látni a fájdalmát…
A vajúdás kínját…
Életem legrosszabb napja volt.
Aztán meg a legjobb.
Nagyon-nagyon sajnálom.
Nem kérek a mentegetőzésből.
Nem kell semmi magától!
Csak az, mit látott anyám a rémálmaiban.
Hóhérokat.
A 17. századból.
Hóhérokat.
És háromszögeket.
Háromszögek.
Segíts!
Háromszögek.
Háromszög.
Semmi baj! Minden rendben lesz.
Itt vagyok.
El kell hagynunk Londont, Sherlock! Most rögtön!
Ha maradunk, borzalmas dolog történik. Érzem. Kérlek!
- Hallgass rám! - Nem lehet. Dolgunk van.
Végeztünk.
Belerokkanunk a munkába. Tudom, hogy érzed.
A Hasadékot csak te zárhatod be.
- Nem! - Csak egy Ipsissimus tudja.
Vannak még hozzám hasonlók. Nem sokan.
Valamelyikük majd bezárja.
Ezt nem tudhatjuk.
A Hasadék megmutatta magát előttünk.
Ha mi zárjuk le, és John megírja…
Mint gondolnak majd az emberek, ha megmentjük a világot?
Sejthettem volna.
Ez nem arról szólt, hogy jót tegyünk.
Hanem rólad. Sherlock Holmes mítoszáról.
- Alice, én… - Ne! Ismerlek.
Jobban, mint bárki.
Egyszer azt mondtad, „Csak az fél, akinek van vesztenivalója.”
Nos, itt vagyok én.
Itt vannak a lányok.
Itt van a családod.
Alice-szel és a lányokkal Suffolkba megyek.
Mennyi időre?
Mit ez? Kiszállsz?
Alice miatt, igaz?
Befolyásol! Megváltoztál!
Ő a lányom anyja. A menyasszonyom.
- Megváltoztam. - Velem mi lesz?
Ezt egyedül nem tudom rendbe tenni.
Nem élhetek veled örökké.
Megoldod. Valahogy mindig talpra esel.
Talán meg tudom változtatni a véleményed.
Tudom, hogy lesz meg a Hasadék.
Az Arany Pirkadatnál kutattam, olvastam hónapokig.
Folytasd!
A két világ közötti határ ott a legvékonyabb,
ahol legnagyobb a forgalom.
Azaz a legtöbb halál helyszínén.
Ha Hasadék nyílik valahol,
ott fog, ahol, a határ a legsebezhetőbb.
Mivel Alice hóhérokat lát,
egy vesztőhelyet kell keresnünk.
Ez rendkívüli, John. Miért nem mondtad?
Egyedül akartam megoldani.
Hogy lenyűgözzelek. Hogy észrevegyél.
Látlak, John.
Valóban?
Csak egy elmélet.
Biztos akartam lenni benne.
Az a probléma, hogy Londonban rengeteg vesztőhely volt.
De csak egy, ami háromszög alakú.
Tyburn!
Azért háromszög alakú, hogy egyszerre
több embert akaszthassanak fel.
- Nyolcvanezret végeztek ki ott. - Ez az!
Ennek kell lennie!
Hozd Alice-t!
Nem fog jönni. Nem kérhetem rá. Nincs jól.
De rávette, igaz?
Miután azt ígérte neki, hogy vége. Hogy elmennek.
Nem volt más választásom!
Kérem! Adja ide az ópiumot!
- Kell! - Fejezze be a történetet, Mr. Holmes!
Képtelen vagyok!
Fejezze be!
Emlékszem…
Soha nem felejtem el azt az éjszakát.
Olyanok voltunk, mint maga és a barátai.
Öregnek, bölcsnek gondoltam magam.
Csak kölykök voltunk.
Kis halak a nyílt vízen.
Gőzünk sem volt, micsoda mélység felett úszunk.
Vagy mi leselkedik ránk a sötétben.
Itt van. Itt állt az akasztófa.
ITT ÁLLT A TYBURNI VESZTŐHELY
Nincs itt semmi.
Ott! A fák között!
Sherlock!
Nem kell bizonygatnod a zsenialitásodat.
Az vagy, és kész.
Belőled fakad.
Beatrice pont annyira a tiéd, mint Jess.
Oké?
Hogy érted?
A Hasadék kicsi volt.
Nem nagyon láttam bele.
Hogy nézett ki?
Az univerzum anyaga alkotja.
Alice!
Ha tovább hasad, a világ eltorzul, és önmagába zuhan.
A képességek, a furcsaságok mind ennek előjelei.
- Vedd elő a varázsigék listáját! - Nincs rá szükség.
Ahogy megérintette…
Tudtam, hogy elragadja.
Kicsapott belőle az energia.
Ropogott, mint disznózsír a serpenyőben.
- Segített neki? - Próbáltam.
Ahogy bezárult, magával húzta Alice-t is.
Megragadtam a kezét, de túl gyenge voltam.
Fogd meg!
Rákiáltottam Johnra, hogy mentse meg, de ő engem fogott meg.
Tarts ki, Alice!
Ne, Sherlock!
Végül eltűnt.
Alice és a Hasadék is.
Mintha semmi nem lett volna ott.
Eleget hallottam.
Azt hazudta, hogy megfulladt.
- Hogy megőrült! - Sajnálom.
Csak úgy magunkra hagyott minket?
Nem voltam jól. A lehető legjobbat tettem.
Te is azt tetted.
Egy nap sem telt el úgy,
hogy ne gondoltam volna rátok.
Kurva sokat jelentett ám,
amikor a dologházban vertek és köpködtek minket!
Vagy amikor éheztünk,
és készek voltunk a testünket árulni!
- Most akarok segíteni! - Minek?
Nézzen körbe, Mr. Holmes!
A saját hugyában és hányásában fekszik.
Anyának igaza volt.
Zseniálisnak hiszi magát. Annak él, hogy mások istenítsék.
Anyám tízszer jobb ember volt, mint maga.
Hibáztam.
Igen, hibáztam.
De a Hasadék, az, ami anyáddal történt, az nem az én hibám volt.
Egy dolog bántott éveken át.
Próbáltam elfelejteni, de állandóan ott motoszkált bennem…
Bármikor rákérdezek, mindig van válasza, amivel megnyugtat.
- Miről beszél? - Watson olyan ember,
aki egy ihletett pillanat nélkül élte le az életét.
Hogyhogy egyszer csak támad egy ötlete, ami elvezetett a Hasadékhoz?
Hogyan?
Várj! Elmondtam mindent!
Kérem az ópiumot!
Ne!
Nem ópium.
Csak cukor.
Hazug kurva! Mindent megérdemelsz, ami következik!
Látni sem akarlak!
Mire vársz, fiam?
Azért jöttél, hogy tégy valamit.
Tedd hát meg!
Bántani akarom.
Miért tennél ilyen szörnyűséget?
Megmondom, Vic. Mert kedvtelésből bántasz másokat.
A dologházból való vagy, ugye?
Ha bántottalak, megérdemelted.
A gyerek úgy tanul…
Már nem vagyok gyerek, Vic. Megerősödtem!
- Te pedig megöregedtél. - Mindenki így jár.
Te is így fogsz.
Ismerős vagy nekem.
Mindig is jó memóriám volt.
Hogy hívnak?
Nagyon fiatalon kerültél hozzánk.
Anyád Glasgow-i.
Nem kellettél neki.
Tévedsz. Anyám manchesteri szövőnő volt.
A születésemkor halt meg.
Apám adott be a dologházba, amikor elment a frontra.
- A krími-háborúban halt meg. - Ja.
A kicsiknek mindig ezt a történetet mesélték.
- Hazudsz. - A háború 1856-ban ért véget, te idióta.
Hülyének hülye vagy, de számolni csak tudsz.
Anyád prosti volt, amennyire emlékszem.
Került hozzánk gyereke előtted, utánad is.
Nem ismersz engem!
Csak össze akarsz zavarni.
Mintha pont rám emlékeznél!
Ha ismernél, tudnád a nevem!
Hogy hívnak, Vic?
Billy.
Billynek hívnak.
A nővéreiddel lógtál állandóan.
Kicsi Bill.
Olyan sokat sírtál,
hogy fel kellett kelnem hozzád.
Miért is bőgtél?
Mert anyád egy skót kurva, akinek nem kellettél?
Vagy mert apád a kuncsaftja volt, aki a létezésedről sem tud?
Nem.
Húzz innen, Kicsi Bill!
Vagy adok okot a sírásra.
Teljesen kiborultam.
Tudom. Az utcáról hallottalak.
Mekkora pöcs!
Sajnálom, Jess!
Mit sajnálsz?
Hogy nyomasztottalak vele.
Még soha nem undorodtam senkitől ennyire.
Hogy tudtál ilyen nyugodt maradni?
Könnyen.
Cseppet sem érdekel.
- Hogy érted? Hogyan? - Nem tudom.
Mert mindvégig volt, aki gondoskodott rólam.
Aki szeretett, és vigyázott rám.
Még mindig szeret.
Szeretlek, Bea.
Tudom, hogy egy seggfej…
de egy dologban igaza van.
Watson többet tud, mint amennyit elárul.
Nem csodálkoznék, ha ő irányítana.
Be is bizonyítom.
És véget vetek neki.
Bea!
Ne pazarold az erődet Sherlock gyűlöletére! Nem éri meg.
Csak egy megtört öreg fickó, aki az emlékei foglya.
Hol van Jessie?
Messze magától.
Hogy van?
Már majdnem önmagam vagyok.
Jobb férj is lehettem volna.
De szerettem Alice-t.
Nagyon is.
Ezt hidd el nekem!
Elhiszem.
Ez a tea…
Ez nem olyan, mint az előző, ugye?
Nem.
Mivel új fajta, és tegnap vasárnap volt…
Mrs. Hudson csak egy helyről vehette,
a Lanes piacról.
Ismerve Mrs. Hudsont, a legolcsóbbat vette volna,
de adott a látszatnak egy pofont, és a másodikat vette. Ceylonit.
Valóban az.
Bánja, hogy megismerte anyámat.
Az utolsó tíz évem maga volt a pokol.
De még százat bevállalnék, ha csak egyszer is láthatnám még.
Az élettel együtt jár a fájdalom, Beatrice.
A szenvedés és az öröm közös táncot lejt a holdfényben.
Ne bújj el előlük!
Minden rendben, Bea?
Mutasd a tested!
- Beatrice! - Mutasd!
Látni akarom!
Vedd le az inget!
Nem akarom, hogy rejtegesd előlem!
Túl szép ahhoz.
Nem bujkálsz többé?
Nem bizony.
A feliratot fordította: Varga Attila