PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Jak dlouho to obvykle trvá?
Jak to mám vědět?
Deset minut?
Já to neměřím.
Ale líbilo se ti to, ne?
Něco ti řeknu.
- Mně se to líbilo. - Leo.
Mně taky.
Opravdu moc. Ale teď se musíme soustředit.
Stejně to bylo spíš 15 minut.
Příště to změříme, jo?
- Takže bude nějaké příště? - Možná.
- Řekla jsi to. - Teď máme jiné starosti.
Nemáme ani pět minut času.
Trvalo to rozhodně déle než pět minut.
Hergot!
Za kým tady asi byl?
„Ucho násilně odstraněno.“
„Levé oko násilně odstraněno.“
To vidím.
Jak to, že žije?
Oběti byly přijaty do nemocnice
s již zahojenými ranami.
Minimální krvácení.
To snad…
To snad není možné.
Říkáme tomu „případ sběratele“.
Všechno je zahojené, jako by to tak bylo odjakživa.
Jestřábník snowdonský.
Sběratel se vrátil.
Mluvili jsme s nemocniční sestrou.
Těch obětí bylo víc.
Jedné vzal část jater, jiné část plíce a tak dále.
No a? Podle Spikea bylo v noci město plné nových monster.
Čím je tohle zvláštní?
Sherlock měl jediný nevyřešený případ.
Levá a pravá noha, levá a pravá paže. Všechno pryč.
Zázračně zahojené rány.
Tak jako tady.
Někdo se zřejmě snaží sestavit člověka
z částí těl jiných lidí.
Kouzlo přestalo působit, když Beina a Jessiina…
Když se zavřela první Trhlina.
S novou Trhlinou pokračuje dál.
A co my s tím?
Ať si pokračuje.
Co je nám do toho? Jak nám to pomůže najít Trhlinu?
Jessie se těm stvůrám nedostane dost hluboko do hlavy.
Jde o to, Billy, že tenhle případ
zajímá Watsona a Watson zajímá nás.
Co když se Trhlina dá najít jinak?
Ne.
Když půjdeš do hloubky snu,
- do té jeskyně… - Tam už nejdu.
Musí to být hrozné,
ale můžeš to kdykoli ukončit, takže těžko chápu…
Ty nevíš, jaké to je. Nechci.
Chtěl bych vidět tebe.
- Nemůžeme ji nutit. - Dost! Nechte toho.
Hele, všichni jsme…
Trochu unavení.
A proto…
dýchejte zhluboka.
Beo.
Jaká máš k tomu případu vodítka?
Používá se tam zvláštní rostlina.
Jestřábník snowdonský.
Watson to prý řešil s odbornicí. Edith Duboisovou.
Začala bych u ní.
Výborně, začneme u ní.
Leo.
Zjisti na radnici její adresu.
Pak se vrať a půjdeme tam všichni společně.
Nemám zájem. Mám jiné starosti.
Je vás dost, poradíte si i beze mě.
Poraďte si.
Bille! Cože?
Běž.
Já taky nejdu.
Jessie, co?
Nechápu, žes to po mě mohl chtít.
- Tak to nebylo. - Nech mě být.
Billy, stůj!
Billy, počkej.
Hele.
- Jaké bylo s ním mluvit? - S kým?
- Spike vyprávěl. - Povídálek.
Spike je tvůj dobrý kamarád.
Pojď si promluvit.
Řekl, že mi lhali o rodičích.
Že máma byla…
Že nebyla tkadlena.
Třeba lhal on.
Byl jsem si to v chudobinci ověřit.
Bille…
Potrestám, co ti dělal.
- Ne. - Ale ano.
Nemůžeš za to, byl jsi děcko.
Děti nemají chránit jiné. Samy mají být chráněny.
Nenávidím ho, Beo.
To já taky.
Ale chceš se kvůli tomu zničit?
Protože tak to dopadne.
Jsi drsný, ale taky dobrý.
Dobrý člověk nemůže ublížit, aniž by ublížil i sobě.
My tě potřebujeme.
Tvoji sílu.
Tvoje srdce.
Za to nemáme náhradu.
Ty umíš mluvit, to není fér.
- Elixír? - Ne.
„Koho omrzel Londýn,
toho omrzel život.
Neboť v Londýně je vše, co život nabízí.
Dějiny světa podobné město neznají.
Město, kde můžete být, kýmkoli chcete.
Dělat, cokoli chcete.“
Jsem ozbrojen.
Aby ne.
Vůbec vypadáte dost divoce.
Styďte se.
Ale zas tak divoký nejste.
Jste jen převlečený.
Ne.
Mám tu přátele.
Mám tu život…
Vědí, že jste anglický princ?
Nebo tady vaši sortu nemají v oblibě?
Když mě vrátíte do paláce, už nebudu princem.
Nebudu se účastnit žádných setkání,
hostin, snídaní ani slavností.
Nebudu ani mluvit s vlastní matkou.
Co na to říkala, že jsem zmizel?
Že jí ten neduživý hošík uprchl do divočiny?
Ona to ještě neví, že?
Neřekl jste jí to.
Sáhněte na mě, a řeknu jí, jak jste plnil svoje úkoly.
Přestanete se tvářit tak nadřazeně,
až nebudete sloužit královně.
Já jsem pánem svého osudu.
Já!
Do paláce se vrátím podle vlastního uvážení.
A co víc, Daimlere…
vy s tím nic nenaděláte.
Johne.
Bože!
Málem jsem dostal infarkt.
Jak ses sem dostala?
Bea má klíč, tys byl mimo.
Šikovná.
Radši bych tu nebyla, ale nemám na vybranou.
Pomoz mi.
Určitě jsme tu správně?
Colebrook Gardens 11, Edith Duboisová.
Někdo nás předběhl.
Watson.
Proč Watson tu kytičkářku tak zoufale hledá?
Kristepane.
Doktor se tu pěkně vyřádil.
Ten to tady zřídil.
To je Edith?
S manželem?
Netváří se moc vesele.
Asi jsem našel, co hledal Watson.
Nějaký deník.
„19. srpna.
Choroba naštěstí napadla pouze periferní části jeho těla.
Prsty nohou i rukou černají hnilobou.“
Její manžel.
„Říjen. Choroba pronikla k vnitřním orgánům.
Musím jednat, jinak zemře.
Hodlám ho uvést do kómatu
a přemístit do bezpečí.
Tělo uchovám v chladu
a s pomocí přírody ho obnovím.
Přivedu ho zpět.“
Je to ona. Sběratel je ona.
„Do bezpečí“?
To toho víme. Může být kdekoli.
Podle Sherlocka
roste jestřábník snowdonský jen v úzce vymezených podmínkách.
V přírodě roste na jediném útesu v severním Walesu.
Botanická zahrada.
Podívejte se, jak to tu Watson zřídil.
To svědčí o zoufalství.
O strachu a vzteku.
Proč ji tak zoufale hledá?
Proč lhal Sherlockovi,
že jestřábník je slepá ulička?
Pojďme to zjistit.
Večer bychom spolu mohli strávit pět minut.
Až se vrátíme.
Jestli se vrátíme.
My se vrátíme.
To nikdy nevíš jistě.
Zatím máme štěstí…
Chceš se vrátit hned?
To nejde.
Jsem ráda, že jsi tady.
Od tvého příchodu…
Co?
…se tolik nebojím.
Nápodobně.
Dám do zámku klíč, aby Watson nemohl dovnitř.
Nevím, kudy do toho.
Stejně jako s máminými vizemi.
- Je to dávno, nepamatuju si to. - Máš to v hlavě.
Pod 15letým nánosem sraček.
Nemluv sprostě.
Sprostě mluví líní lidé bez fantazie.
- To má být výchova? - Ne, ale je to tak.
Otcovská rada?
- Neříkám… - Sračky.
Kozy, čurák, koule.
Posraný koule.
Je to vše?
Prostě mi…
Řekni mi, co vídáš ve snech.
Jsem někde pod zemí v tunelu.
Je tam velká jeskyně.
A v ní mrtvoly.
Spousty mrtvol.
Nějaká hrobka?
Katakomby?
Jsou tam monstra.
Temné stvůry.
„Temné stvůry“?
Jsi moc konkrétní.
Už se v těch podrobnostech ztrácím.
Mají černá roucha.
A masky.
Dlouhé nosy jako zobáky. Duté oči.
Vidíš morové lékaře.
Za epidemie černé smrti takové masky nosili.
Měli v nich byliny na ochranu před „špatným vzduchem“.
Byl to nesmysl. Věda byla ještě v plenkách.
Bariéra mezi světy je nejtenčí v místech velkého provozu,
takže hledáme morovou jámu.
To je ono.
To nemá konec.
Tohle místo známe
z fotografií v jejím domě.
PĚSTÍRNA VRCHNÍHO BOTANIKA
Držme se pohromadě.
Když Prometheus stvořil z jílu člověka a dal mu oheň,
Zeus ho za trest přivázal ke skále,
aby mu tam orel navěky každý den vykloval játra.
Jaký trest jste chystali mně?
Billy.
Je konec, Edith.
Máš pravdu.
Je konec.
Ale jinak, než si myslíš.
Je konec, protože je hotový.
Dokončený.
Sérum ho probere z kómatu.
To nemůžeme dopustit.
Dala jsem mu silné tělo
a nebude se mu líbit, když mě budete ohrožovat.
Co jste čekala, Edith?
Nemůžete krást části těl bez následků.
Dary mám od lidí, kteří se bez nich obejdou.
Nikoho jsem nezabila, nebylo to potřeba.
Jeden má v těle díru, kterou by prošla pěst.
Je sešitý z víc než 30 lidí.
Ovládla jsem život!
Prometheův příběh je varovný, Edith.
Kdo postaví vědu proti přírodě, toho stihne neštěstí.
Děláte špatnou věc.
Špatnou?
Špatnou.
Neuč mě, co je špatné.
Manžel byl chirurg.
Zachraňoval životy.
Přesto na něj Bůh seslal nemoc,
zatímco násilníci a vrazi kypí zdravím.
Avšak…
Já jsem se stala bohem.
A budu lepší než ten na nebesích.
Edith, nedělejte to!
Sammy! Jsem tady.
Ne.
Ne…
Sammy!
- Je konec, Edith. - Ne.
Neskončili jsme.
Skončili. Morových jam jsou v Londýně desítky.
Obejdi je a zjisti, kde něco ucítíš.
Na to nemáme čas.
Nemáme jiné vodítko.
Kruhy. V mých snech byly kruhy.
Já to nechci slyšet! Dej mi pokoj!
Prosím tě…
nebreč.
Do těch snů se vrátit nemůžu.
Nedokážu to.
Já vím.
Držel jsem mámu za ruku, když je měla.
Když se celé noci zmítala.
Třásla se.
Chci, aby to skončilo.
Tak dobrá.
Kruhy a jámy.
Jediná…
Jedna jáma je pod Londýnskou knihovnou.
Čítárně se říká Kruhový sál.
Je to…
jen domněnka, ale…
můžeme tam zajít.
Jestli něco ucítíš.
Napadlo to životně důležité orgány.
Měla jsem nasbírat víc částí.
Co víte o Johnu Watsonovi?
Před 15 lety se otevřela Trhlina.
Víme, že jste u toho byla vy i on.
Řekněte nám, co víte.
Proč bych měla?
Když to řeknete, nepředáme vás policii.
A bude krást části těl dál.
To je mi jedno.
Jde mi o informace o Watsonovi.
To nemůžeme, Beo.
Bože můj.
Vy ho nenávidíte skoro jako já.
Myslela jsem, že ho chcete zachránit.
Zachránit?
Kurvafix.
Nač ten kompas?
Ten jev ovlivňuje magnetické pole Země.
Kompas poblíž Trhliny šílí.
Chci ti poděkovat.
Zač?
Dlouho jsem nebyl takhle v terénu.
Je to…
Příjemné.
Jako zamlada.
Vím, že prožíváte těžké časy.
Děsivé a k neuvěření.
Ale za nejtemnějších dob se tvoří nejpevnější pouta.
Je to dar.
Být tak propojený s jinými.
Ta blízkost.
Být částí týmu.
Važ si toho.
Věř mi.
Netrvá to věčně.
Tak pojď.
A jsme tady.
Kruhový sál.
Cítíš něco?
S tím kompasem něco je.
Tady to není.
Musí to být tady.
Jinde mě souvislost s kruhy nenapadá.
To nic nedokazuje.
Ne, musí to být tady.
Musí.
Zavři oči.
- Nadechni se… - Říkám, že to tu není.
Tak nic.
Kristepane.
- Rozvážeme ho. - Ne.
Co?
Nech ho.
Takovou šanci už nedostaneme.
Beatrice.
Řeklo se, že nám o něm povíte.
Tak do toho.
S radostí.
Když Sammy onemocněl, snažila jsem se chorobu zastavit.
Zkoušela jsem všechno, ale nic nepomáhalo.
Když jsem vyčerpala možnosti vědy,
přešla jsem k okultismu.
Kdo najde způsob, jak navázat s mrtvými
skutečný kontakt,
který lze dokumentovat,
stane se nejslavnějším člověkem světa.
Zastíní Newtona, Galilea i Archimeda.
Dá se to udělat.
Když do toho dáme všechno, podaří se to.
Navštivte příští víkend edinburskou kapitulu Úsvitu.
Uvažujeme o sérii seancí…
Pan Holmes je momentálně silně vytížen.
- Nemá čas na cesty… - Nesmysl.
Co může být důležitější?
Omluvte přítele.
Nemá pro obor dost nadšení.
Schází mu patřičné nadání.
To není pravda.
Studuji starověké sumerské texty.
Věřili, že když člověk zemře,
vstoupí do ponurého podsvětí zvaného Ereškigal.
Jsou tam tři brány střežené třemi netvory.
Někdo hledá pana Holmese.
Ano?
Jmenuji se Edith Duboisová.
Zlatý úsvit mě odkázal na tuto adresu.
Mám se ptát na Sherlocka Holmese.
Nemá čas, musíte přijít jindy.
Myslím, že znám cestu na druhou stranu.
Co máte na mysli?
Podařilo se mi získat…
Nevím, jak to popsat.
Takovou relikvii.
Je to pravé?
Dala jsem za to všechny peníze.
Co bude dál?
Vezmu si to a ověřím pravost.
Sammy?
Sammy, jsem tady.
Jsem tady.
Ne.
Zůstane to tady. Neznám vás.
Pozvala jste mě sem jako odborníka?
Ano…
Pozvala jste mě, protože chcete vrátit život manželovým kostem.
Vezmu si relikvii a vyřeším to.
Všechny zdroje uvádějí, že se jedná o nebezpečný nástroj.
Považujete mě za amatéra?
- Ne. - Prosím.
Nepodceňujte mé nadání.
Jak dlouho to potrvá?
Ozvu se.
Ale neozval ses, doktore.
Naději ženy, která chtěla pomoci manželovi,
jsi pošlapal.
Čekala jsem…
a čekala.
Ale ty jsi měl vlastní plány.
TYBURNSKÉ POPRAVIŠTĚ
Pelkadorn, eldorn, alband,
lumidorn,
kulonos, almonus.
Za pár týdnů měl Sammy smrt na jazyku.
Zkusila jsem spiritistickou tabulku.
Ale něco se změnilo.
Najednou jsem rozuměla rostlinám na molekulární úrovni.
Kombinacemi jejich esencí jsem dokázala zázraky.
Neboj se, má lásko.
Věděla jsem, co musím udělat.
Je to tak nejlepší.
Odpočiň si.
Slibuju, že tě opravím.
Pár měsíců poté přišla návštěva.
Co pořád děláš, Edith?
Na to bych se měla ptát já.
Jak jsi mě našel?
Jestřábník snowdonský.
Sherlock ho vyčenichal ve tvém lektvaru. Věděl jsem to.
Jakmile jsem spatřil oběti.
- Kde máš manžela? - V bezpečí.
Já ho opravím.
Jsi blázen.
Ty se teď vrátíš
k Sherlockovi a řekneš mu, že se plete.
- Vážně? - Ano, protože vím, co jsi provedl.
Viděla jsem to při čerpání síly.
Jestli cekneš, řeknu jim, že sis vzal relikvii
a nezkoušel jen kontaktovat mrtvé,
ale prorazil díru do stěny vesmíru.
To jste byl vy.
Za všechno můžete vy.
Vaše Trhlina mi zabila mámu.
Zabil jste ji.
A lhal jste Sherlockovi.
Předstíral jste hledání Trhliny,
jejíž polohu jste celou dobu znal.
Chtěl jsem ta monstra krotit
a mezitím zjistit, jak ji zavřít.
Nechtěl jsem tvoji mámu… Myslel jsem, že to půjde jinak.
Nešlo.
A stálo ji to život.
Přišla jsem o ni.
To mě mrzí.
K nevíře, že jste to vy.
Za všechno můžete vy.
- Tolik trápení. - Tentokrát jsem to nebyl já.
Přísahám.
Po otevření první Trhliny jsem relikvii hodil do Temže.
Přísahám! Beatrice, prosím!
Musíš mi věřit, přísahám!
Nikdo ani hnout!
Jestli to upustím,
jste všichni mrtví.
- Proč nehledáme dál? - Nechci!
Nenechám se ponižovat.
Nenechám se nutit k něčemu, co nechci.
Rozhlédni se. Ulice zaplavuje násilí.
Dej na mě a schovej se.
Co je s tebou?
- Ty se chceš zfetovat. - Ano.
Jsem narkoman, co bys čekala?
- Proč mi nepomůžeš? - Nechci.
To není důvod.
Už nejsem, kdo jsem býval!
Proto.
Sherlock Holmes už neexistuje.
Jeho důvtip, kouzlo a pečlivost… Je pryč a už se nevrátí.
Tomu nevěřím. Máš jen strach.
Strach?
Já mám podle tebe strach?
Ty máš všechny odpovědi v hlavě.
Ale bojíš se vlastních vizí. To je ubohost.
Město se začíná rozpadat.
Mohla bys to zastavit, kdybys měla aspoň špetku odvahy.
Nemusel jsi být geniální.
Já to po tobě nechtěla.
Potřebovala jsem jen parťáka.
Má bouchačku!
Zmiz z ulic, je to o krk.
Na něčem jsme se dohodli.
Prosím vás.
Vy byste mě nepustili.
Edith, prosím tě!
A ty, Johne,
proč myslíš, že jsem tě rovnou nezabila?
Uvažuju,
že bych mu vyměnila srdce a nervy.
Ty části, pro které musíš člověku vzít i život.
Ale u tvého života, Johne…
udělám výjimku.
Jsme na tom stejně.
Hráli jsme si na bohy a zaplatili strašnou cenu.
Já si nehraju na boha.
Já jsem bůh.
Proto občas musím ubližovat nevinným v zájmu vyššího dobra.
Mrzí mě, že jste se k tomu připletli vy.
Mrzí mě, že jste se zapletli s ním.
- Prosím vás. - Váš manžel je pryč.
Už ho nevzkřísíte.
Dost!
Kdo se jednou nadechne,
neucítí už vůbec nic.
Sammy.
Ty jsi tu.
Sammy, ty jsi tady.
Lásko moje.
Ty žiješ.
Běž od něj.
Miláčku, jsem tady.
Můj nejmilejší.
- Ty žiješ. - Ano.
Patnáct…
Ano.
Proč?
Zachránila jsem tě.
Proč?
Abychom mohli být spolu.
Drž se od něj dál.
Patnáct…
- Ano. - …let.
Ty mě vězníš.
Proč jsi mě nenechala zemřít?
Protože tě miluju.
Podívej se, cos mi provedla.
Jak se mi opovažuješ vzít smrt?
Ten nás roztrhá na kusy.
Musíme zmizet.
Beatrice, neopouštěj mě.
Nenechávej mě tady.
Prosím, pusť mě.
Pomoz mi.
Rozvaž mě.
Pomoz, dělej.
Prosím, pomoz.
Rychle.
Rychle, Beo, než nás pozabíjí.
Pojď, Beo.
Rychle, pojď!
Beatrice!
Běž.
Jdeme!
Cesta byla dlouhá.
Zbývá jen pár hodin.
Minuli jsme Dover.
Viděl jsem útesy.
Myslel jsem, že budeš mít radost.
To mám.
Jen…
Sherlock říkal, že ho vyšetřování
sbližovalo s Watsonem a mámou.
Protože bojovali společně.
Já to tak s naší partou necítím.
Nutí mě nořit se hlouběji do zlých snů.
I když jim říkám, že nechci.
Už ti nerozumějí, Jessie.
S lidmi jako my si nevědí rady.
Přerostla jsi je.
Stala ses něčím…
velmi zvláštním.
Velmi mocným.
Bea mi rozumí.
Bea by mě k ničemu nenutila.
Je můj anděl strážný.
Watson byl jediná stopa.
Netušíme, kdo Trhlinu otevřel a kde je.
Po tom všem,
co jsme podstoupili, nemáme žádný výsledek.
Je konec.
Nemůžeme skončit.
Trhlina se zvětšuje.
Město zaplavuje chaos.
Je jen otázka času…
Co uděláme?
Je ještě jedna cesta.
Ještě jedna.
Jessie?
Jess!
Možná si mě nepamatuješ.
Před časem jsme se potkali na ulici.
Pamatuju si tě.
Jak ses sem dostal?
Co chceš?
Vpustila mě sem vaše paní domácí.
Vážně?
Tak mazej pryč.
Mám pro tebe informace.
Myslím, že tě budou velice zajímat.
Ulice ztichly.
To ta monstra.
Lidé je cítí.
Vědí, že se děje něco zlého.
Poslyš.
Onehdy jsem byl trochu mimo.
A už dobrý?
Jo.
Srovnal jsem si to v hlavě.
Výborně. Já jdu dovnitř.
Tady jsi, ty smrade.
Beatrice.
Beatrice, vrátíš se na…
Máš pět vteřin, abys mi řekl, kdo jsi.
Nech mě, Vicu. Nechci s tebou mluvit.
Ale chtěl jsi mluvit s celým chudobincem.
Vyhrabat na mě nějakou špínu.
Jestli máš problém, řeš ho jako chlap.
Řeš ho se mnou.
Nebudu se s tebou bít. Nestojíš za to.
To je škoda.
Já se s tebou bít budu.
Kluka bez táty nemá kdo naučit, jak být chlap.
Já tě naučím.
Copak jsi chlap?
Já jsem já.
Ten, kdo stojí před tebou a koho znáš, to jsem já.
Já tě neznám.
Bože, mně je zle.
- Prosím, Beatrice… - Nesahej na mě.
Nemáš na mě co sahat.
Lžeš mi od prvního setkání.
Celou partu jsi vystavil nebezpečí. Proč?
Aby sis mohl hrát na chudého?
Ne.
Abych mohl být s tebou.
Kdybych nelhal, nedala bys mi šanci…
Ne.
Nás dva z toho vynech.
V životě jsem neměl jediného kamaráda.
Nepoznal jsem vztahy, jaké jsou mezi vámi.
Neznám nic než osamělost.
To musí být strašné, Výsosti.
Dali jsme ti, co jsi chtěl?
Dala jsem ti, co jsi chtěl?
Je ti teď líp?
Slibuji…
Pustila jsem tě dál.
Neměla jsem to dělat.
- Kdybych mohl vrátit čas… - Jdi pryč.
Ne.
Jdi pryč a už se nevracej.
Vstaň a bojuj.
Bojuj.
Víš, proč si pamatuju tvoje jméno?
Protože jsem ti ho dal.
Dával jsem jména všem nalezencům.
Všem, které se vlastní máma neobtěžovala ani pokřtít.
Dal jsem ti jméno.
Pěstoval jsem v tobě sílu pro tvé dobro.
Jen se…
Jen se rozhlédni!
Vidíš to město?
Jak zachází s lidmi.
Myslíš, že bys bez mé průpravy obstál?
Naučil jsem tě bojovat.
Teď…
bojuj se mnou,
ty poseroutko.
Pojď!
Bojuj!
Bože, je po něm.
- Policii! - Policii!
Kde jsi byla, Jess?
- Na procházce. - Jak to šlo se Sherlockem?
Chtěla jsem od něj pomoc.
Neměl zájem.
Ať byl kdysi čímkoli, už tím není.
Řekl, že jsem zbabělá.
Protože se bojím ponořit do snů.
Na tom něco je, ne?
Cože?
Hele…
Neříkám, že jsi srab.
Ale kdybys to dokázala, všechno trápení skončí.
To myslíš vážně?
Tuhle Trhlinu neotevřel Watson. Řekl nám to.
Sherlock nám nepomůže.
Jsi jediná, kdo to může zastavit.
Ponoř se do těch snů.
Myslela jsem, že jsi jediná, kdo mi rozumí.
Já ti rozumím, Jess, ale jsem k tobě upřímná.
Přestaň se chovat jako malá.
Měl pravdu.
Nikdo z vás to nechápe!
Kdo?
Jessie!
Jess!
…aby sluhové věděli, kam jít.
Vyhrál jste.
Jsou mrtví.
Jess.
Jste v pořádku?
V nejlepším.
- Pomoc! - Pojď.
- Rychle! - Pojď.
Co se děje? Ti lidé jsou mrtví?
Kde je Trhlina?
Nejspíš u nějaké morové jámy.
U které?
To jsem se bála zjistit.
V sázce je celý svět, a ty ses bála?
Měla jsi jít hlouběji do myslí monster.
Monstra věděla, kde Trhlina je.
Mrzí mě to.
Jsi příliš slabá.
- Vyřídím to sám. - Jo.
S vámi Trhlinu najdeme.
- Najdeme a zavřeme. - Ne.
Já ji nechci zavřít.
Cože?
Pusťte mě!
Co jste zač?
Co se s vámi stalo?
Prosím.
Překlad titulků: Tomáš Lenikus