EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Hvor længe er normalt?
Hvordan skulle jeg vide det?
Ti minutter?
Jeg tager ikke tid.
Men du nød det?
Hør…
-Jeg nød det. -Leo.
Jeg nød det.
Det gjorde jeg. Stop så. Vi skal koncentrere os.
Det var nærmere omkring 15 minutter.
Næste gang tager vi tid. Intet pres.
-Så der bliver en næste gang? -Ikke nødvendigvis.
-Men du sagde lige "næste gang". -Vi har travlt.
Jeg har ikke fem minutter tilovers.
Undskyld mig. Det var over fem minutter.
For fanden!
Hvem tror du, han besøgte?
"Øre mistet ved overfald."
"Øje mistet ved overfald."
Det kan jeg se.
Hvordan kan han være i live?
Der står, at ofrene ankom
med deres sår helet.
Minimalt blodtab.
Det er…
Det virker ikke muligt.
Vi kalder den "Sagen om samleren".
Det er helet, så det ser ud, som om der aldrig har været et lem.
-Det er snowdonia høgeurt. -…høgeurt.
Samleren er tilbage.
Vi talte med en af sygeplejerskerne.
Der har været andre ofre.
Én manglede noget af leveren, én noget af en lunge.
Og hvad så? Spike siger, der var monstre overalt i byen i går.
Hvorfor er denne særlig?
Det er den eneste, Sherlock aldrig opklarede.
Venstre ben, højre ben, venstre arm, højre arm, alle taget.
Sårene helede mirakuløst
som i denne sag.
Vi tror, at nogen forsøger at bygge et menneske
ud af kropsdele.
Deres evner til det må være stoppet, da Bea og Jessie…
Da Revnen lukkede første gang.
Med den nye Revne fortsætter det.
Jeg forstår stadig ikke planen.
Og hvad så, at det sker igen?
Det er da lige meget. Hvordan leder det os mod Revnen?
Jessie kan ikke komme langt nok ind til at se, hvor den er.
Pointen er, Billy, at af alle sagerne
er Watson interesseret i denne, og vi i ham.
Hvis nu vi kan finde Revnen på en anden måde?
Nej.
Du sagde, at gik du dybere ind i mareridtene,
-ind i den store grotte… -Jeg gør det ikke.
Jeg ved, det er skrækkeligt,
men du kan altid smutte, så hvorfor ikke…
Du ved ikke, hvordan det er. Jeg gør det ikke.
-Som om du ville. -Jamen…
-Vi tvinger hende ikke. -Stop! Bare stop!
Hør, vi er alle sammen…
Bare lidt trætte.
Lad os…
Tage en dyb indånding.
Bea.
Hvilke spor har du i kropsdele-sagen?
Sherlock fortalte om en sjælden plante.
Snowdonia høgeurt.
Watson talte med eksperten Edith Dubois om den.
-Lad os starte der. -Okay.
Godt. Der starter vi, okay?
Leo.
Find hendes adresse på rådhuset,
og når du er tilbage, tager vi derhen sammen.
Jeg gider ikke. Jeg skal noget.
Og I er nok til selv at klare det.
Så klar det selv.
Bill! Hvad?
Smut.
Jeg tager heller ikke med.
Hvad, Jessie?
Tænk, at du bad mig om det.
-Jeg bad dig ikke… -Lad mig være.
Billy! Stop!
Vent. Stop.
Hør.
-Hvordan var det at tale med ham? -Hvem?
-Spike sagde det. -Han sladrer.
Spike er en god ven.
Lad os snakke.
De havde løjet om mine forældre.
Min mor var…
Hun var ikke væver.
Måske løj han.
Jeg tog ned på fattiggården og tjekkede.
Hør, Bill.
Jeg vil smadre ham.
-Nej. -Jo.
Det er ikke din skyld. Du var blot et barn.
Børn skal ikke beskytte andre. De skal beskyttes.
Jeg hader ham.
Det gør jeg også.
Men vil du ødelægge dit liv på grund af det?
For det er det, der vil ske.
Du er hård, men også god.
Dem med et godt hjerte kan ikke skade andre uden at skade sig selv.
Vi har brug for dig.
Vi skal bruge dine styrker.
Vi skal bruge dit hjerte.
Vi har ingen erstatning.
Du er god til at snakke.
-Eliksir? -Nej tak.
"Når en mand er træt af London,
er han træt af livet."
"For i London er der alt, hvad man lyster."
"Der har aldrig eksisteret en mere storslået by."
"En by, hvor man kan være, hvad man vil."
"Gøre, hvad man vil."
Jeg er bevæbnet.
Det tror jeg gerne.
Da du nu virker vild.
Se på dig selv.
Men du er rent faktisk ikke vild, er du?
Du er bare klædt ud.
Nej.
Jeg har venner her.
Jeg har et liv her…
De ved vel, at du er prins af England.
Eller kan folk ikke lide sådan nogle som dig?
Tager du mig tilbage til paladset, er jeg ikke længere prins.
Jeg deltager ikke længere i møder,
fester, morgenmåltider, sociale ting.
Jeg vil end ikke tale med min mor.
Hvad sagde hun, da jeg smuttede?
Da hendes syge, lille dreng var væk?
Hun ved ikke, jeg er væk, vel?
Du har ikke sagt det.
Rører du mig, siger jeg, hvor skødesløs du har været.
Hvordan vil du virke overlegen,
når du ikke arbejder for Kronen?
Jeg er herre over min egen skæbne.
Mig!
Vil jeg tilbage til paladset, bestemmer jeg det selv.
Og desuden, Daimler…
…er der intet, du kan gøre ved det.
John?
Du godeste!
Jeg havde nær fået hjertestop.
Hvordan kom du ind?
Bea fik lavet en nøgle.
Det beundrer jeg.
Jeg vil ikke være her. Jeg er her, fordi jeg ikke har et valg.
Jeg skal bruge din hjælp.
Sikker på, at det er her?
Colebrook Gardens 11. Edith Dubois.
Nogen er kommet os i forkøbet.
Watson.
Hvorfor vil Watson så gerne finde plantedamen?
Jøsses.
Doktoren må have moret sig herinde.
Han har smadret stedet.
Er det Edith?
Med sin mand?
De ser ikke for muntre ud.
Jeg tror, jeg har fundet, hvad Watson ledte efter.
Det ligner en dagbog.
"D. 19. august."
"Sygdommen har kun ramt hans ydre lemmer."
"Hans tæer og fingre er blevet sorte af forrådnelse."
Hendes mand.
"Oktober. Sygdommen har nået hans organer."
"Gør jeg ikke noget, dør han."
"Jeg vil lægge ham i koma."
"Anbringe ham et sikkert sted."
"Jeg vil nedkøle kroppen for at bevare resterne."
"Så vil jeg bruge naturen til at genskabe ham."
"Bringe ham tilbage."
Det er hende. Hun er Samleren.
"Et sikkert sted"?
Stor hjælp. Hun kan være hvor som helst.
Sherlock sagde:
"Snowdonia høgeurt kræver helt særlige levebetingelser."
I naturen vokser den på én enkelt klippe i Nordwales.
Den botaniske have.
Se lige, hvad Watson har gjort ved stedet.
Det viser desperation.
Frygt og vrede.
Hvorfor vil han finde hende?
Hvorfor sige til Sherlock,
at høgeurten ikke var et spor?
Lad os finde nogle svar.
Kan vi tilbringe fem minutter sammen i aften?
Når vi kommer tilbage.
Hvis vi kommer tilbage.
Vi kommer tilbage.
Jeg er bange for, det måske vil gå galt.
Vi har været heldige, men…
Skal vi vende om?
Det kan vi ikke.
Jeg er glad for, du er her.
Siden du kom…
Hvad?
Har jeg været mindre bange.
Også mig.
Jeg har sat nøglen i låsen for at holde Watson ude.
Jeg ved ikke, hvor jeg skal starte.
Gør, som du gjorde, da du regnede min mors syn ud.
-Jeg kan ikke huske det. -Det må være derinde.
Det er begravet under 15 års lort.
Du skal ikke bande.
Folk, der bander, mangler kreativitet og er dovne.
-Prøver du at lege forælder? -Nej.
Du giver bare et faderligt råd?
-Jeg siger ikke, at… -Lort.
Patter. Pikke. Kugler.
Lortekugler.
Er du færdig?
Kan du…
Fortæl mig, hvad du ser i mareridtene.
Jeg er under jorden et sted. I en tunnel.
Der er et stort hul. En slags grotte.
Der er kroppe derinde.
Masser af døde kroppe.
Er det en krypt?
En katakombe?
Der er monstre.
Mørke ting.
"Mørke ting"?
Kan du være lidt mere vag?
Jeg er overvældet af alle detaljerne.
De har sorte kåber på.
Og masker.
Lange næser. En slags keglenæser og udhulede øjne.
Det, du ser, er pestlæger.
De bar masker som dem under Den sorte død.
De var fulde af urter og krydderier for at beskytte sig selv mod "dårlig luft".
Det var en dum teori, men videnskaben eksisterede knapt.
Da sløret mellem verdenerne er tyndest, hvor der er mest trafik,
så er det nok en pestgrav.
Det er det.
Der er utrolig langt.
Det ser bekendt ud her.
Det er stedet på billederne hjemme hos hende.
CHEFBOTANIKERENS PLANTESKOLE
Hold jer i nærheden.
Da Prometheus skabte menneskene af ler og gav dem ild,
straffede Zeus ham ved at binde ham til en sten.
Han fik en ørn til at æde hans lever hver dag i al evighed.
Hvilken straf vil I give mig?
Billy.
Det er forbi, Edith.
Du har ret.
Det er forbi.
Men ikke af den grund, I tror.
Det er forbi, fordi han er klar.
Han er færdig.
Dette serum vil vække ham fra koma.
Hun må ikke vække den tingest.
Han er meget stærk.
Og han vil ikke kunne lide, at I truer mig.
Hvad havde du regnet med?
Det har konsekvenser at stjæle kropsdele.
Jeg tog donationer fra folk, der kunne undvære dem.
Ingen er døde. Han krævede ikke vitale organer.
Vi så en mand med et stort hul i sig.
Han er lavet af over 30 mennesker!
Jeg behersker livet!
Historien om Prometheus er en advarsel.
De, der vil bruge videnskab mod naturen, rammes af ulykke.
Det, du gør, er forkert.
Forkert?
Forkert.
Tal ikke om rigtigt og forkert.
Min mand var kirurg.
Han reddede liv.
Alligevel gav Gud ham denne sygdom,
mens voldtægtsforbrydere og mordere er sunde og raske.
Tja…
Det lykkedes mig at blive Gud.
Og jeg vil være bedre, end han var.
Nej. Lad være!
Sammy! Jeg er her.
Nej.
Nej, nej.
Sammy?
-Det er slut. -Nej.
Vi er ikke færdige.
Jo. Der er dusinvis af pestgrave i London.
Tag hen til dem, og mærk efter.
Det har vi ikke tid til.
Vi har ikke andet at lave.
Cirkler. Det var cirklerne i mine mareridt.
Jeg vil ikke vide det! Bare lad mig være.
Vær sød…
…ikke at græde.
Jeg kan ikke have mareridt igen.
Jeg kan bare ikke.
Det ved jeg godt.
Jeg holdt din mors hånd, da hun havde dem.
Jeg holdt hende, mens hun havde kramper om natten.
Hun skælvede.
Det skal bare slutte.
Okay.
Cirkler, pestgrave.
Den eneste…
Der er en pestgrav under Londons Bibliotek.
Læsesalen der hedder Cirkelrummet.
Det er…
Det er bare et gæt, men…
…vi kunne tage dertil.
Se, om du føler noget.
Det må have nået hans vitale organer.
Jeg skulle have samlet flere dele.
Fortæl os, hvad du ved om John Watson.
For 15 år siden åbnede en revne sig.
Vi ved, at både du og han var indblandet.
Du skal fortælle os, hvad du ved.
Hvorfor?
Ellers overgiver vi dig til politiet.
Hun fortsætter bare med at samle kropsdele.
Jeg er ligeglad. Det er ligegyldigt.
Vi skal bare vide mere om John Watson.
Vi kan ikke gøre det.
Jøsses.
I hader ham næsten så meget som mig.
Og jeg troede, I ville redde ham.
Redde ham?
Hold da op.
Hvorfor et kompas?
Fænomenet interagerer med Jordens naturlige magnetfelt.
Nærmer du dig en revne, går kompasset amok.
Jeg vil takke dig.
For hvad?
Det er længe siden, jeg har været ude.
Det føles faktisk…
Det føles godt.
Jeg husker fortiden.
Jeg ved, det må have været svært.
Skræmmende og forvirrende.
Men de sværeste tider skaber de tætteste bånd.
Det er en gave.
At være så forbundet.
Så tætte.
At være et hold.
Værdsæt det.
Tro mig.
Det hører op.
Kom så. Skynd dig.
Så er det nu.
Cirkelrummet.
Kan du fornemme noget?
Der er noget galt med kompasset.
Det er ikke her.
Det må det være.
Jeg kan ikke komme på andre grave med cirkler.
Derfor kan der godt være et.
Det må være her.
Det må det være.
Luk øjnene.
-Træk vejret ind… -Det er ikke her.
Så glem det.
Jøsses.
-Lad os befri ham. -Nej.
Hvad?
Lad ham sidde.
Hvornår får vi sådan en chance igen?
Beatrice.
Du skulle fortælle os om ham.
Gør det.
Med glæde.
Da Sammy blev syg, forsøgte jeg at bremse sygdommen.
Jeg prøvede alt. Intet hjalp.
Da videnskaben var udtømt…
…vendte jeg mig mod det okkulte.
En, der kan kontakte de døde…
Altså rigtig kontakt.
Kontakt, der kan bevises.
Den person bliver den mest berømte i verden.
Et geni større end Newton, Galileo, Arkimedes.
Det kan lykkes.
Arbejder vi hårdt for det, vil det lykkes.
Kom til Edinburgh-afdelingen af Daggryet i weekenden.
Vi vil afholde møder, som…
Hr. Holmes har virkelig travlt.
-Han har ikke tid til ture… -Pjat!
Hvad er vigtigere end det?
Tilgiv min ven.
Han synes ikke, sådan noget er videre spændende.
Han har ikke talent for det.
Det passer ikke.
Jeg har studeret flere sumeriske oldtidstekster.
De mente, at når man døde,
kom man i en dyster underverden ved navn Ereshkigal.
Der var tre indgange beskyttet af monstre.
Der er en gæst til hr. Holmes.
Ja?
Mit navn er Edith Dubois.
Gyldent Daggry henviste mig til jer.
Jeg skulle spørge efter Sherlock Holmes.
Han har travlt. Kom igen en anden gang.
Jeg tror, jeg har kontakt til den anden side.
Hvad mener du? Hvordan?
Jeg har fået fingre i en…
Det er svært at beskrive.
Det er et slags relikvie.
Er det ægte?
Det har kostet mig alt, jeg ejer.
Hvad gør vi?
Jeg tager det med og tester dets ægthed.
Sammy?
Jeg er her.
Nej.
Jeg beholder det. Jeg kender dig knap nok.
Du bad mig komme grundet min ekspertise.
Ja…
Jeg skulle give din mand nyt liv.
Jeg tager relikviet og finder en måde.
Al min forskning viser, at der er stor fare forbundet med det.
Tror du, jeg er amatør?
-Nej. -Vær rar
ikke at undervurdere mit talent.
Hvornår har du svar?
Jeg vender tilbage.
Men du tog aldrig kontakt, vel?
Du tog håbet fra en kvinde, der ville redde sin mand,
og tilsidesatte det.
Jeg ventede…
…og ventede.
Men du havde andre planer.
STEDET FOR TYBURN-GALGERNE
Pelkadorn, eldorn, alband,
lumidorn,
kulonos, almonus.
Der gik et par uger, og Sammy var ved at dø.
Jeg brugte et åndebræt for at få hjælp.
Men noget var anderledes.
Jeg kunne pludselig forstå planter på molekylært plan.
Jeg kunne kombinere deres essens og skabe mirakler.
Bare rolig, elskede.
Jeg vidste, hvad jeg skulle gøre.
Det er for det bedste.
Hvil dig.
Jeg genopbygger dig.
Et par måneder senere kom en gæst.
Hvad har du lavet, Edith?
Jeg kunne spørge dig om det samme.
Hvordan fandt du mig?
Snowdonia høgeurt.
Sherlock duftede det i en af dine eliksirer. Jeg vidste det.
Jeg vidste det, da jeg så ofrene.
-Hvor er din mand? -Et sikkert sted.
Jeg vil genopbygge ham.
Du er sindssyg.
Du tager hjem
og fortæller Sherlock, at han tog fejl.
-Gør jeg? -Ja. For jeg ved, hvad du gjorde.
Jeg så det, da jeg fik mine evner.
Hvis du siger noget, siger jeg, at du tog relikviet
og ikke blot søgte kontakt med de døde,
men sprængte et hul i universet.
Det var dig.
Det var hele tiden dig.
Du åbnede Revnen, som dræbte min mor.
-Du dræbte hende. -Nej!
Jo! Og du løj for Sherlock.
Så lod du, som om du ledte efter Revnen,
men du vidste hele tiden, hvor den var.
Hvis vi kunne kontrollere monstrene,
kunne det give mig tid til at lukke den.
Din mor skulle ikke… Jeg troede, der var en anden løsning.
Det var der ikke.
Og hun døde.
Hun blev taget fra mig.
Undskyld.
Tænk, at det var dig.
Tænk, at du står bag det.
-Efter alt, vi har oplevet. -Dette var ikke mig.
Jeg sværger.
Da første Revne blev åbnet, kastede jeg relikviet i Themsen.
Jeg sværger! Vær nu sød.
Du må tro mig. Jeg sværger.
Rør jer ikke!
Smider jeg denne,
dør I alle.
-Kan vi ikke lede videre? -Jeg vil ikke!
Jeg vil ikke ydmyges.
Jeg vil ikke tvinges til noget, jeg ikke vil.
Se dig omkring. Gaderne er blevet vildere.
Hold dig fra dem.
Hvad er der med dig?
-Du vil bare tage stoffer. -Ja.
Jeg er narkoman. Sådan gør vi.
-Hjælp mig. -Jeg vil ikke.
Det er ikke et argument.
Jeg er ikke den, jeg var.
Derfor.
Sherlock Holmes eksisterer ikke længere.
Hans genialitet, magi og metoder… er væk og vender ikke tilbage.
Det tror jeg ikke på. Du er bare bange.
Bange?
Er du så fræk at kalde mig bange?
Du har svarene i dit hoved.
Du er for bange til at se dine syn. Det er patetisk.
Se. Byen er ved at falde fra hinanden.
Se på lidelserne, du kunne stoppe, hvis du bare var en smule modig.
Du skulle ikke være genial.
Det var ikke et krav.
Du skulle bare kæmpe med mig.
Han har et våben!
Kom væk fra gaden.
Vi havde en aftale.
Styr dig!
I ville aldrig lade mig gå.
Vær nu rar.
Og hvad angår dig,
hvorfor tror du, jeg ikke slog dig ihjel?
Jeg har tænkt en tid,
at jeg er nødt til at udskifte hans hjerte.
De dele, man ikke kan tage uden at tage en persons liv.
Men med dit liv…
…vil jeg gøre en undtagelse.
Vi er ens.
Vi ville lege Gud og opdagede, at det har sin pris.
Jeg leger ikke Gud.
Jeg er en gud.
Og som gud er jeg nødt til at lade de uskyldige lide for almenvellet.
Jeg er ked af, at I blev involveret.
Og at I samarbejdede med ham.
-Vær nu rar. -Din mand er død.
Han kan ikke komme tilbage.
Stop!
Et åndedrag af dette…
…I vil slet intet mærke.
Sammy.
Du er her.
Min elskede.
Du lever.
Hold dig fra ham.
Skat, jeg er her.
Min sødeste skat.
-Du lever. -Ja.
Femten…
Ja.
Hvorfor?
Jeg reddede dig.
Hvorfor?
Så vi kan være sammen.
Hold dig fra ham.
Femten…
-Ja. -…år.
Du holdt mig fanget her.
Hvorfor lod du mig ikke dø?
Fordi jeg elsker dig.
Se, hvad du har gjort ved mig.
Hvor vover du at stjæle min død fra mig?
Det væsen vil flå os fra hinanden.
Vi må væk herfra.
Beatrice. Gå ikke fra mig.
Efterlad mig ikke.
Bind mig op.
Hjælp mig.
Bind mig op.
Hjælp mig. Kom nu.
Hjælp mig.
Kom nu.
Skynd dig, ellers dør vi alle. Kom!
Kom.
Skynd dig!
Beatrice!
Gå.
Kom så!
Det har været en lang rejse.
Jeg er kun et par timer væk.
Vi har netop passeret Dover.
Jeg så klipperne.
Er du ikke glad for, jeg snart er der?
Jo.
Jeg er bare…
Sherlock sagde, at arbejdet med sagen
fik ham til at føle sig forbundet med Watson og mor.
Som om de kæmpede sammen.
Sådan har jeg det ikke med mine venner.
De vil have mig længere ind i mine mareridt.
Selvom jeg har sagt, jeg ikke vil.
De forstår dig ikke længere.
Folk som os. Det er svært for dem.
Du er vokset fra dem.
Du er blevet noget…
…helt særligt.
Noget magtfuldt.
Bea forstår mig.
Bea ville aldrig tvinge mig til noget.
Hun er min skytsengel.
Watson var vores spor.
Vi ved ikke, hvem der åbnede Revnen, og hvor den er.
Efter alt, vi har gjort,
alt, hvad vi har været igennem, så har vi ingenting.
Det er slut.
Vi må kæmpe videre.
Revnen bliver større.
Se bare, hvad der sker med byen.
Det varer ikke længe, før…
Hvad gør vi?
Der er en anden måde.
Én anden måde.
Jessie?
Jess!
Du husker mig måske ikke.
Vi mødtes på gaden for noget tid siden.
Jeg husker dig.
Hvorfor er du her?
Hvad vil du?
Din udlejer lod mig komme ind.
Gjorde hun?
Smut så.
Jeg har information til dig.
Information, du vil finde interessant.
Se, hvor stille gaderne er.
Det er monstrene.
Folk ved det.
De ved, at der foregår noget slemt.
Hør.
Angående den anden aften. Jeg gik for langt.
Har du det bedre?
Ja.
Ja, jeg tog mig sammen.
Godt. Så henter jeg dem.
Der er du, din lille lort.
Beatrice?
Kommer du tilbage til…
Du har fem sekunder til at sige, hvem du er.
Lad mig være. Jeg vil ikke tale med dig.
Men du ville tale med alle fra fattiggården.
Du vil starte noget lort mod mig, hvad?
Hvis du har et problem, så ordn det som en mand.
Kom til mig.
Jeg vil ikke slås med dig. Det er du ikke værd.
Hvilken skam.
For jeg vil slås med dig.
Problemet med drenge uden fædre er, at de aldrig lærer at være mænd.
Jeg skal nok lære dig det.
Skulle du være en mand?
Jeg er mig.
Den, du ser foran dig, som du kender, det er mig.
Jeg kender dig ikke.
Du giver mig kvalme.
-Nej, vær nu rar, jeg… -Rør mig ikke.
Du må aldrig røre mig igen.
Du har løjet lige fra starten.
Du har bragt os alle i fare. Mig, Jessie, Spike, Billy. Og hvorfor?
Så du kunne lade, som om du var fattig?
Nej.
Så jeg kunne blive din ven.
Du havde aldrig givet mig en chance ellers.
Lad være.
Det handler ikke om os.
Jeg har aldrig haft en ven.
Jeg har aldrig haft nogen, som I har hinanden.
Jeg har altid følt mig ensom.
Det må have været så hårdt, Deres Højhed.
Har vi så givet dig, hvad du havde brug for?
Gav jeg dig, hvad du havde brug for?
Gjorde jeg dig gladere?
Jeg lover dig…
Jeg lukkede dig ind.
Det var forkert.
-Hvis jeg kunne ændre… -Du skal gå.
Nej.
Du skal gå, og jeg vil aldrig se dig igen.
Rejs dig op og slås.
Slås med mig.
Ved du, hvorfor jeg kunne huske dit navn?
Fordi jeg gav dig det.
Det var mit privilegium at give alle børnene navne.
Alle de børn, hvis mødre ikke gad få dem døbt.
Jeg navngav dig.
Jeg gjorde dig stærk, for det var nødvendigt.
Jeg mener…
…se dig omkring!
Se på byen!
Se, hvordan den behandler folk.
Tror du, du havde klaret dig uden mine tæsk?
Jeg lærte dig at slås.
Nu…
…skal du slås med mig,
din lille lort.
Kom så!
Slås med mig!
Han er død.
-Få fat i politiet! -Få fat i politiet!
Hvor har du været?
-Jeg gik en tur. -Hvordan gik det med Sherlock?
Jeg ville have hans hjælp.
Han var ikke interesseret.
Hvad end han var engang, er han ikke længere.
Han sagde, jeg var en kujon.
Fordi jeg ikke vil undersøge mine mareridt.
Han har vel på sin vis ret?
Hvad?
Hør…
Du er ikke en kujon,
men hvis du undersøger dem, regner dem ud, bliver alt godt.
Tror du det?
Det var ikke Watson, der åbnede Revnen. Ikke den her.
Sherlock er ikke til hjælp.
Du er den eneste, der kan stoppe det.
Du skal bare undersøge dine mareridt.
Af alle mennesker troede jeg, at du ville forstå det.
Jeg forstår dig, men derfor kan jeg godt være ærlig.
Jeg kan godt synes, at du skal blive voksen.
Han havde ret.
Han havde ret om jer. I forstår det ikke.
Hvem?
Jessie!
Jess!
Deres tjenere skal vide, hvor de skal være.
Du vinder.
De er døde.
Jess?
Jess.
Er du okay?
Jeg har det fint.
-Hjælp! -Kom.
-Hurtigt! Hjælp! -Kom.
Hvad foregår der? Er de døde?
Hvor er Revnen?
Jeg ved det ikke. Jeg tror, den er ved en pestgrav.
Hvilken pestgrav?
Jeg var for bange til at søge.
Jordens fremtid er på spil, og så er du bange?
Du kunne have undersøgt monstrene bedre.
De vidste, hvor Revnen var.
Undskyld.
Du er for svag.
-Jeg tager over herfra. -Ja.
Med dig her kan vi finde Revnen.
-Vi kan finde den og lukke den. -Nej.
Jeg vil ikke lukke den.
Hvad?
Slip!
Hvem er du?
Hvad er der sket med dig?
Vær nu rar.
Tekster af: Emil Tolstrup