A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Meddig tart a normális?
Honnan tudjam?
Tíz perc?
Soha nem mértem.
De élvezted, ugye?
Figyelj…
- Én élveztem. - Leo!
Én is élveztem.
Nagyon is. De most csitt! Koncentrálj!
Amúgy is inkább 15 perc volt az.
Legközelebb lemérjük. Csak nyugi!
- Szóval lesz legközelebb. - Nem feltétlenül.
- Most mondtad. - Nem igazán érünk rá erre.
Tényleg nincs öt percem erre.
Már elnézést, de öt percnél több volt.
Az isten verje meg!
Kit látogathatott meg?
„Jobb fülét levágták.”
„Bal szemét kivájták.”
Ja, sejtettem.
Hogy élte túl?
A kórlapok szerint az áldozatok
begyógyult sebbel érkeztek.
Minimális vérveszteség.
Ez így nem…
Ez lehetetlennek tűnik.
„Végtagok Vesztője.” Így hívjuk.
Olyan szépen gyógyult, mintha nem is lett volna ott semmi.
Snowdoniai hölgymál.
A Gyűjtő visszatért.
Beszéltünk az egyik nővérrel.
Volt még több áldozat.
Kivették a máját, a bal tüdeje egy részét.
Na és? Spike szerint tele van a város új szörnyekkel.
Ez mitől különleges?
Sherlock mesélt egy ügyről, amit nem tudott megoldani.
Bal láb, jobb láb, bal kar, jobb kar. Mind amputálva.
A sebek begyógyulnak.
Mint most.
Szerintünk valaki egy egész embert épít
mások testrészeiből.
De a különleges ereje elapadt, amikor Jess és Bea…
Amikor a Hasadék először zárult be.
Most nyílt egy új. Folytatja.
És mi a terv?
És ha megint megtörténik?
Kit érdekel? A Hasadékot keressük, ez nem segít benne.
Jessie nem jut elég mélyre a szörnyek fejében.
A lényeg, Billy, hogy az összes esetből
ez érdekli Watsont. Minket meg ő.
És ha másként is rálelhetünk?
Nem.
Ha mélyebbre mész az álmaidban,
- abba a nagy teremszerű izébe… - Nem!
Tudom, hogy szörnyű lehet,
de bármikor kijöhetsz onnan, szóval nem értem, miért…
Nem tudod, milyen. Nem teszem meg.
- Te megtennéd? - Én…
- Nem kényszerítjük. - Állj! Elég!
Mi csak…
Mindenki fáradt.
Vegyünk…
Álljunk már le!
Bea!
Vannak nyomok a testrész-ügyben?
Sherlock egy ritka növényre bukkant.
Snowdoniai hölgymál.
Watson beszélt egy Edith Dubois nevű szakértővel.
- Kezdjük vele! - Rendben.
Remek. Ott kezdünk, oké?
Leo!
Tudd meg a címét
a Városházán, és együtt megyünk el hozzá!
Engem ez nem érdekel. Dolgom van.
Elegen vagytok ehhez.
Oldjátok meg!
Bill! Mi van?
Menj!
Én sem megyek.
Miért, Jessie?
El sem hiszem, hogy azt kérted.
- Nem kértelek rá… - Hagyj békén!
Billy! Állj már meg!
Várj! Billy!
Figyelj már!
- Milyen volt beszélni vele? - Kivel?
- Spike mondta. - Spike sokat beszél.
Spike jó barátod, Billy.
Beszéljük meg!
Hazudtak a szüleimről.
Az anyám egy…
Nos, nem szövőnő volt.
És ha hazudott?
Elmentem a dologházba leellenőrizni.
Figyu, Bill…
Miattad akarom bántani.
- Nem kell. - De.
Nem a te hibád. Kisfiú voltál.
Nem a kisfiúk dolga másokat megvédeni. Őket szokás védeni.
Gyűlölöm, Bea.
Én is.
De valóban bajba kerülnél emiatt?
Mert ezért bajba kerülsz.
Kemény vagy, de jó a szíved.
És akinek jó szíve van, a lelkére veszi az ilyesmit.
Kellesz nekünk, Bill!
Az erőd.
A szíved.
Azt nem tudjuk helyettesíteni.
Meggyőző vagy. Ez nem fair.
- Elixírt? - Nem!
„Aki megunja Londont,
az életébe un bele.”
„Londonban minden megvan, amit az élet adhat.
A világtörténelemben nem volt még ilyen város.
Ahol bárki lehetsz.
És bármit tehetsz.”
Fegyver van nálam.
Hogyne lenne.
Utcagyerekként kell is.
Nézzen magára!
De nem is igazi utcakölyök.
Színház az egész.
Nem.
Barátokra leltem.
És végre élek!
Ugye tudják, hogy ön a koronaherceg?
Vagy a helyiek nem fogadnák jól az arisztokráciát?
Ha most visszavisz, nem leszek herceg többé.
Nem veszek részt tárgyalásokon,
banketteken, villásreggeliken.
Az anyámmal sem fogom beszélni.
Mit szólt, amikor kiderült?
Amikor megtudta, hogy beteges fiacskája eltűnt a vadonban?
Nem tud róla, ugye?
Még nem mondta el.
Ha hozzám ér, a hanyagsága nem marad titokban.
És mi lesz a felsőbbrendűségével,
ha már nem az udvar alkalmazza?
Én irányítom a sorsomat.
Én!
Saját akaratomból térek vissza a palotába. Ha akarok.
És ami a lényeg…
hogy semmit nem tehet ellene.
John?
Jesszusom!
A frászt hoztad rám!
Hogy kerülsz ide?
Bea lemásolta a kulcsot.
Nem semmi.
Nem akartam eljönni, de nincs más választásom.
Segítened kell!
Biztos, hogy ez az a hely?
Colebrook Gardens 11. Edith Dubois.
Valaki megelőzött minket.
Watson.
Miért keresi ennyire a füvesasszonyt?
Jesszusom!
Doki barátunk jól elszórakozott itt.
Azta! Mindent felforgatott.
Ő lenne Edith?
És a férje?
Nem túl vidám népség.
Szerintem megvan, mit keresett Watson.
Egy napló.
„Augusztus 19.
A betegség szerencsére csak a végtagjait támadta meg.
Az ujjai és lábujjai elüszkösödtek a rothadástól.”
A férje.
„Október. A betegség átterjedt a belső szervekre.
Tennem kell valamit.
Tervem szerint elkábítom,
és biztonságba helyezem.
Lehűtöm a testét, hogy megőrizzem, ami megmaradt.
És újjáépítem a természet segítségével.
Visszahozom.”
Ő a Végtagvesztő. A Gyűjtő!
Biztonságba helyezte?
Marha nagy segítség. Bárhol lehet.
Sherlock szerint
a snowdoniai hölgymál nagyon specifikus körülményeket igényel.
Vadon csak egy sziklafalon terem, Észak-Wales-ben.
Botanikus kert!
Látjátok, mit művelt Watson?
Kétségbeesett.
Fél. Dühös.
Miért keresi ennyire?
Azt mondta Sherlocknak,
hogy a növény zsákutca, mikor nem is?
Tudjuk meg, baszki!
Arra gondoltam, eltölthetnénk együtt öt percet éjjel.
Amint visszaérünk.
Ha visszaérünk.
Visszaérünk.
Van rá esély, hogy egyszer majd nem fogunk.
Eddig szerencsénk volt, de…
Visszafordulnál?
Nem tehetjük.
Örülök, hogy itt vagy.
Mióta köztünk vagy…
Igen?
Nem félek annyira.
Én sem.
A kulcs a zárban van, hogy Watson ne jöhessen be.
Azt sem tudom, hol kezdjem.
Csináld ugyanúgy, mint anyám látomásainál!
- Rég volt. Nem emlékszem. - Ott van a fejedben.
Tizenöt évnyi szar alá temetve.
Ne káromkodj!
A lusta és szűk agyú emberek sajátja.
- Most nevelni próbálsz? - Csak mondom.
Apai jó tanács?
- Csak megjegyeztem… - Szar!
Csöcs. Fasz. Tök.
Szarfaszú.
Befejezted?
Miért nem…
Mondd el, mit látsz a rémálmokban!
A föld alatt vagyok, egy alagútban.
Van egy nagy lyuk a falon… Barlang.
Tele van holttestekkel.
Nagyon sokkal.
Talán egy kripta?
Katakomba?
Vannak szörnyek is.
Sötét árnyak.
„Sötét árnyak?”
Lehetne még homályosabban?
Elvesztem a részletekben.
Fekete köpönyeget viselnek.
És maszkot.
Hosszú, kúpszerű orruk van és üres szemük.
Pestisdoktorokat látsz.
A Fekete Halál idején viseltek ilyen maszkokat.
Megtömték gyógynövényekkel és fűszerekkel a „rossz levegő” ellen.
Nonszensz volt az egész, a tudomány hajnalán.
A világok közti fátyol a nagy forgalom helyszínén a legvékonyabb.
Egy pestisgödröt kell keresnünk.
Ez lesz az.
Ez hatalmas hely.
Ez ismerős hely.
Ugyanaz a hely, mint a fotókon.
FŐBOTANIKUS FAISKOLÁJA
Maradjunk együtt!
Prométheusz agyagból embert teremtett, majd tűzet adott neki.
Zeusz büntetésből egy sziklához láncolta,
hogy egy sas az örökkévalóságig egye a máját.
Milyen büntetést szánnak nekem?
Billy!
Vége, Edith.
Igazuk van.
Vége.
De nem azért, amit gondolnak.
Hanem azért, mert készen van.
Befejeztem.
A szérum felébreszti a kómából.
Nem hagyhatjuk, hogy felkeltse!
Nagyon erősnek teremtettem.
És nagyon nem fog tetszeni neki, ha fenyegetnek.
Mégis mit várt, Edith?
Nem lehet csak úgy testrészeket lopni.
Olyanoktól vettem el, akik megengedhették maguknak.
Nem öltem. Létfontosságú szerv nem kellett.
Ökölnagyságú lyuk tátong egy férfi oldalán!
Ezt itt 30 másikból rakta össze!
Legyőztem az életet!
Prométheusz története tanmese, Edith.
Aki tudománnyal győzné le a természetet, megbánja.
Amit tesz, az rossz.
Rossz?
Rossz.
Ne papoljon nekem a rosszról!
A férjem orvos volt.
Életeket mentett.
És Isten mégis ezzel a betegséggel sújtotta,
miközben gyilkosok és erőszaktevők élnek egészségben.
Nos…
Én istenné tudtam válni.
És jobb leszek, mint ő valaha volt.
Ne, Edith!
Sammy! Itt vagyok.
Ne!
Sammy?
- Vége, Edith. - Nem!
Nem végeztünk.
Dehogynem. Tucatnyi van Londonban.
Menj el mindegyikhez, hátha érzel valamit.
Erre nincs időnk!
Más nyomunk nincs.
Körök. Köröket láttam álmomban.
Nem akarom tudni! Nem akarok gondolni rá! Hagyjál már!
Kérlek…
ne sírj!
Nem mehetek vissza a rémálmaimba.
Képtelen vagyok.
Tudom.
Végig fogtam anyád kezét, míg bent járt.
A sötét éjszakákon, mikor görcs rángatta testét.
Remegett.
Csak legyen már vége!
Rendben.
Kör, pestisgödör.
Az egyetlen…
A londoni könyvtár alatt van egy.
Az olvasóterem neve Körterem.
Szóval ez így…
Ez csak tipp, de…
elmehetünk oda.
Hátha érzel valamit.
Rámehetett a létfontosságú szerveire.
Tudtam, hogy több testrész kell!
Mit tud John Watsonról?
Tizenöt éve megnyílt egy Hasadék.
Tudjuk, hogy maga és ő is érintett benne.
És most elmondja, amit tud!
Miért tenném?
Mert akkor nem szólunk a rendőröknek.
Ha nem visszük be, folytatni fogja.
Nem érdekel. Nem számít.
John Watson a lényeg.
Nem tehetjük, Bea!
Jézusom!
Pont úgy gyűlölöd, mint én.
Azt hittem, a megmentésére jöttek.
Megmenteni?
Azt a kurva!
Minek az iránytű?
A jelenség a Föld mágneses mezejével interferál.
A Hasadék közelében megbolondul az iránytű.
Meg akartam köszönni.
Mit?
Rég nem jártam a szabadban.
Őszintén szólva…
Jó érzés.
Szép emlékek.
Tudom, hogy nehéz lehetett.
Ijesztő. Zavarba ejtő.
A legnagyobb sötétben kerülünk egymáshoz legközelebb.
Ajándék ez.
Hogy kapcsolatba kerülünk.
Ilyen közelibe.
Egy csapatba.
Becsüld meg!
Nekem elhiheted.
Nem tart örökké.
Gyerünk! Siess!
Megjöttünk.
A Körterem.
Érzel valamit?
Akkor valami baj van az iránytűvel.
Nem itt van.
Itt kell lennie.
Nem tudok másik ilyen helyről.
Attól még létezhet.
Itt kell lennie!
Biztos!
Csukva a szem!
- Nagy levegő… - Nincs itt. Mondtam.
Akkor hagyjuk! Felejtsd el!
Jesszus!
- Oldozzuk el! - Ne!
Mi?
Hagyd úgy!
Soha nem lesz ilyen esélyünk.
Beatrice.
Úgy volt, hogy mesél róla.
Hallgatjuk.
Örömmel.
Amikor Sammy megfertőződött, igyekeztem megfékezni a kórt.
Mindennel próbálkoztam, hiába.
És amikor a tudomány csődöt mondott…
az okkulthoz fordultam.
Az a személy, aki kapcsolatba lép a holtakkal…
Valódi kapcsolatba.
Leigazolható kontaktusba.
Az a személy lesz a leghíresebb a világon.
Newtonnál, Galileónál, Arkhimédésznél is zseniálisabb.
Megoldható.
És ha nagyon akarjuk, meg is oldjuk.
Jöjjön el a Pirkadat Edinburgh-i gyűlésére, Mr. Holmes!
Olyan szeánszokat akarunk tartani…
Mr. Holmes rendkívül elfoglalt.
- Nincs ideje utazgatni… - Ugyan!
Mi lehet ennél fontosabb?
Bocsássa meg a barátomnak,
de nehezen hozzák lázba az ilyenek.
Nincs meg hozzá az adottsága.
Ez nem igaz.
Számos, ősi, sumér szöveg írja,
hogy amikor valaki meghal,
egy Ereshkigal nevű sötét alvilágba kerülnek.
Három átjáró van, melyeket három szörny őriz.
Valaki Mr. Holmest keresi, uram.
Igen?
Edith Dubois vagyok.
Az Arany Pirkadattól kaptam a címet.
Azt mondták, Mr. Holmest keressem.
Nem ér rá. Jöjjön vissza máskor!
Hiszem, hogy megtaláltam az átjárót.
Hogy érti? Hogyan?
Sikerült megszereznem…
Nem is tudom, hogy írjam le.
Egyfajta relikvia.
Valódi?
Minden fillérem ráment.
Mihez kezdjünk?
Magammal viszem eredetvizsgálatra.
Sammy?
Sammy, itt vagyok.
Itt vagyok.
Ne!
Azt hagyja itt! Nem is ismerem magát.
A szakértelmem miatt hívott?
Igen…
Azért hívott, hogy életet leheljek férje vén csontjaiba.
Elviszem. És megtalálom a megoldást.
Doktor, a kutatásaimban az áll, nagyon veszélyes használni.
Amatőrnek néz?
- Nem. - Kérem!
Ne becsülje alá az adottságaimat!
Meddig fog tartani?
Majd keresem.
De nem így történt, igaz, doktor úr?
Sutba dobta a férje megmentésén
dolgozó nő reményeit.
Vártam…
és vártam.
De magának más tervei voltak.
A TYBURNI VESZTŐHELY
Pelkadorn, eldorn, alband,
lumidorn,
kulonos, almonus.
Teltek a napok. Sammy egyre rosszabbul lett.
Egy jóstáblán keresztül kértem segítséget.
De valami megváltozott.
Képes voltam megérteni a növényeket molekuláris szinten.
Az esszenciájuk kombinációja csodákra képes.
Ne aggódj, szerelmem!
Tudtam, mit kell tennem.
Így lesz a legjobb.
Most pihenj!
Ígérem, meggyógyítalak.
Pár hónappal később látogatóm jött.
Mit művel, Edith?
Ezt én is kérdezhetném.
Hogy talált rám?
Snowdoniai hölgymál.
Sherlock kiszagolta az egyik főzetéből. Látja, tudtam.
Amint láttam az áldozatokat, tudtam.
- Hol a férje? - Biztonságban.
Újjáépítem.
Maga megőrült.
Most szépen elmegy,
és közli Sherlockkal, hogy tévedett.
- Valóban? - Igen. Mert tudom, mit tett.
Láttam, amikor az erőmet kaptam.
Ha csak egy szót is szól, elárulom, hogy elvitte a relikviát,
amivel kapcsolatba lépett a holtakkal,
és lyukat robbantott az univerzumon.
Maga tette!
Végig maga volt!
A Hasadéka ölte meg anyámat!
- Megölte! - Nem!
De! És hazudott Sherlocknak.
Úgy tett, mintha keresné,
pedig végig tudta, hol a Hasadék.
Uralni akartam a szörnyeket,
hogy így nyerjek időt a bezárására.
Nem akartam, hogy az anyja… Azt hittem, van más módja.
Nem volt.
És belepusztult.
Elvette tőlem!
Sajnálom.
Hihetetlen, hogy maga volt.
Hogy maga irányított.
- Azok után, amin átmentünk. - Nem én voltam.
Ezúttal nem. Esküszöm.
Az első Hasadék után a Temzébe dobtam a relikviát.
Esküszöm, Beatrice!
Higgyen nekem!
Senki ne mozduljon!
Ha ezt elejtem,
mindenki meghal.
- Miért nem keressük tovább? - Nem!
Nem fogsz így megalázni!
Nem kényszeríthetsz rá!
Nézz körül! Egyre elvadultabb a város.
Higgy nekem, és menj haza!
Mi ütött beléd?
- Csak be akarsz nyomni? - Igen!
A drogfüggők már csak ilyenek.
- Nem segítesz? - Nem akarok.
Az nem indok.
Mert nem vagyok az, aki voltam!
Azért.
Mert Sherlock Holmes már nem létezik.
A zsenialitás, mágia, módszertan, mindegy, mi… Nem tér vissza.
Ezt nem hiszem. Egyszerűen majrés vagy.
Majrés?
Van pofád gyávának nevezni?
Minden válasz ott van a fejedben.
De félsz a látomásaidban maradni! Szánalmas!
Nézd! A város atomjaira hullik!
Mennyi szenvedéstől menthetnéd meg a bátorság egy morzsájával?
Nem kell a zsenialitás.
Nem azt kértem.
Csak azt, hogy küzdj!
Fegyver van nála!
Menj haza! Nem biztonságos!
Mit művel? Megegyeztünk!
Ugyan már!
Soha nem engedtek volna el.
Edith, kérem!
Mondja, John,
miért nem öltem meg, amikor itt szaglászott?
Egy ideje sejtem már,
hogy szükségem lehet szívre, idegdúcra neki…
Amit csak a donor élete árán vehetek el.
De a maga élete esetében, John,
kivételt teszek.
Egyformák vagyunk.
Istent játszottunk, és megfizettünk érte.
Én nem játszom Istent.
Én az vagyok.
És istenként néha ártatlanok szenvednek egy fontosabb ügy érdekében.
Sajnálom, hogy maguk is belekeveredtek.
Hogy John társaságába keveredtek.
- Edith, kérem! - A férje meghalt!
Nem tudja visszahozni!
Elég!
Egy szippantás ebből,
és semmit nem éreznek.
Sammy!
Hát itt vagy!
Sammy, magadhoz tértél!
Szerelmem!
Hát élsz!
Menjen onnan!
Itt vagyok, drágám!
Édesem!
- Élsz! - Igen.
Tizenöt…
Igen.
Miért?
Megmentettelek!
Miért?
Hogy együtt lehessünk.
Edith, menjen onnan!
Tizenöt…
- Igen. - …év.
Bezártál ide.
Miért nem hagytál meghalni?
Mert szeretlek.
Nézd, mit tettél velem!
Hogy merted ellopni tőlem a halálomat?
Ez szétszed minket!
Húzzunk innen!
Beatrice! Ne hagyjon itt!
Ne hagyjon itt!
Oldozzon el!
Kérem!
Eresszen el!
Mi lesz már?
Kérem! Segítsen!
Siessünk!
Gyorsan, Bea, vagy megöl minket!
Gyerünk, Bea!
Gyorsan! Siess!
Beatrice!
Menj!
Gyerünk!
Hosszú út volt.
Órák kérdése csak.
Dovert most hagytuk el.
Láttam a sziklát.
Azt hittem, jobban örülsz majd nekem.
Örülök is.
Csak…
Sherlock mondta, hogy az esetek miatt
közelebb került Watsonhoz és anyámhoz.
Mintha bajtársak lennének.
Én nem ezt érzem a barátaimról.
Egyre mélyebbre akarnak küldeni az álmaimba.
Hiába ellenkezem.
Mert már nem értenek meg, Jessie.
A hozzánk hasonlókkal nem tudnak mit kezdeni.
Túlnőttél rajtuk.
Valami nagyon is…
Különleges lettél.
Erős.
Bea megérti.
Ő soha nem kényszerítene bele.
Ő az én őrangyalom.
Nincs tovább.
Nem tudni, ki nyitotta a Hasadékot, és hol.
Hiába volt minden.
A sok szenvedés után sincs mit felmutatnunk.
Vége a dalnak.
Próbálkoznunk kell!
A Hasadék egyre nő.
Nézzétek, mi történik a várossal!
Csak idő kérdése…
Mihez kezdünk?
Van más mód.
Egy még van.
Jessie?
Jess!
Lehet, nem emlékszik rám.
Az utcán találkoztunk régebben.
Emlékszem magára.
Hogy jutott le ide?
És mit akar?
A főbérlője nagylelkűen beengedett.
Nem mondja!
Húzzon innen!
Információm van maga számára.
Amit nagyon is érdekesnek talál majd.
Milyen csendesek az utcák!
A szörnyek miatt.
Érzi az utca is.
Valami rossz fog történni.
Figyelj…
A múltkor, éjjel… Szét voltam esve.
Jobban vagy már?
Aha.
Összeszedtem magam.
Helyes. Behívom őket.
Te gyáva szar!
Beatrice?
Beatrice, visszajössz a…
Öt másodperced van megmondani, ki vagy.
Hagyjál, Vic, nem akarom hallani!
Bezzeg a dologházban mindenkinek jártattad a szád!
Hazugságokat terjesztve rólam!
Légy férfi, ha bajod van velem!
Mondd a szemembe!
Nem verekszem veled. Nem éri meg.
Nagy kár.
Mert én verekedni fogok.
Az a baj az apa nélkül felnövő fiúkkal, hogy nem válnak igazi férfiakká.
De én majd megtanítalak.
Te igazi férfi vagy?
Ez vagyok én.
Akit magad előtt látsz és ismersz. Az vagyok.
Nem ismerlek.
Hányok tőled.
- Ne, Beatrice! - Ne érj hozzám!
Soha többé nem érhetsz hozzám!
Kezdettől fogva hazudtál.
Mindenkit veszélybe sodortál! Engem, Jessie-t, Spike-ot, Billyt. Miért?
Hogy csórót játszhass egy kicsit?
Nem.
Hogy a barátod lehessek.
Ha nem hazudok, esélyem sem lett volna.
Ne!
Nehogy ránk kend már!
Életemben nem volt egy barátom sem.
Senki, aki olyan lett volna, mint ti egymásnak.
Csak a magányt ismertem.
Milyen rettenetes lehetett, Felség.
Mondd, megkaptad tőlünk, amire vágytál?
És tőlem? Tőlem megkaptad?
Jobban érezted magad?
Ígérem neked…
Közel engedtelek.
Nem kellett volna.
- Ha visszacsinálhatnám, megtenném… - Menj el!
Nem!
Menj innen! Soha többé nem akarlak látni!
Állj fel! Küzdj!
Küzdj velem!
Tudod, honnan emlékszem a nevedre, Billy fiam?
Onnan, hogy én adtam neked.
Minden beérkezőt az én kiváltságom volt elnevezni.
Azokat, akiknek az anyjuk nem adott nevet.
Én neveztelek el.
Miattam vagy erős, mert erőssé kellett válnod.
Mert hát…
Nézz körül!
Nézd meg ezt a várost!
Hogy bánik az emberekkel!
Nélkülem lett volna bármennyi esélyed is?
Én tanítottalak meg küzdeni!
És most…
küzdj meg velem,
te kis szaros!
Gyerünk!
Mi lesz már?
Harcolj!
Jézusom, meghalt!
Hívják a rendőröket!
Merre jártál, Jess?
- Kiszellőztettem a fejem. - Milyen volt Sherlockkal?
A segítségét kértem.
Nem érdekelte.
Bármi is volt ő annak idején, már nem az.
Azt monda, gyáva vagyok,
mert nem megyek mélyebbre az álmaimban.
Valahol igaza van, nem?
Mi?
Nézd…
Nem tartalak gyávának.
De ha mélyebbre merülsz, véget vethetsz az egésznek.
Így gondolod?
Ezt a hasadékot nem Watson nyitotta. Elmondta.
Sherlock nem segíthet.
Szó szerint csak te állíthatod meg.
Merülj mélyebbre a rémálmokba!
Pont te? Azt hittem, te legalább megérted.
Értem hát, Jess. Ettől még lehetek őszinte.
Ideje felnőni!
Igaza volt.
Egyikőtök sem érti!
Kinek?
Jessie!
Jess!
…mindenkinek tudnia kell a helyét.
Maga nyert.
Halottak.
Jess?
Jess!
Jól vagy?
Jól.
- Segítség! - Gyere!
- Segítsenek! Gyorsan! - Gyere!
Mi folyik itt? Azok mind meghaltak?
Hol a Hasadék?
Nem tudom. Szerintem egy régi pestisgödör oldalában.
Melyikben?
Túlságosan féltem megtudni.
A világ jövője a tét, és te félsz?
A szörnyek elméjében is elmerülhettél volna.
Ők tudták, hol van a Hasadék.
Sajnálom.
Túl gyenge vagy.
- Majd én elintézem. - Jó.
Közösen megtaláljuk a Hasadékot!
- És bezárjuk. - Nem.
Én nem akarom bezárni.
Micsoda?
Eresszen!
Ki maga?
Mi ütött magába?
Kérem!
A feliratot fordította: Varga Attila