EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Hur lång tid är vanligt?
Inte vet jag.
Tio minuter?
Jag tog inte tid.
Men du njöt?
Hör på…
-Jag njöt. -Leo.
Jag njöt.
Verkligen. Sluta nu. Vi måste koncentrera oss.
Det var nog snarare 15 minuter.
Vi tar tid nästa gång. Ingen press.
-Så det blir en nästa gång? -Inte säkert.
-Men du sa nästa gång. -Vi är upptagna nu.
Jag har inte fem minuter över.
Det var absolut mer än fem minuter.
Tusan också!
Vem skulle han träffa?
"Höger öra avlägsnat."
"Vänster öga avlägsnat."
Ja, jag antog det.
Hur kan han leva?
Offren anlände till sjukhuset
med såren helt läkta.
Minimal blodförlust.
Det…
Det verkar omöjligt.
Det kallas "Fallet med Samlaren".
Det har läkt så bra, som om det inte funnits nån lem där.
-Det är hökfibbla. -Hökfibbla.
Samlaren igen.
Vi pratade med en av sköterskorna.
Det var fler offer.
En saknar en bit av levern. En annan en bit av lungan.
Än sen? Enligt Spike var det nya monster över hela stan igår.
Vad är speciellt nu?
Sherlock berättade om ett fall. Det han aldrig löste.
Vänster ben, höger ben, vänster arm, höger arm, alla tagna.
Såren mirakulöst läkta.
Som här.
Nån försöker skapa en ny människa
av andras kroppsdelar.
Makten att göra detta stoppades när Beas och Jessies…
När Revan stängdes första gången.
Med Revan öppen igen, fortsätter de.
Vad är vår plan?
Okej, det händer igen.
Vem bryr sig? Hur hjälper det oss att hitta Revan?
Jessie kan inte läsa monstrens tankar och se var den är.
Poängen är att av alla olika fall är
Watson intresserad av det här, och vi av honom.
Kan vi hitta Revan på annat sätt?
Nej.
Om du gick djupare in i dina mardrömmar,
-in i den där grotthallen… -Aldrig mer.
Det är säkert hemskt,
men du kan lämna det när du vill, så varför…
Du vet inte hur det är. Jag vägrar.
-Skulle du? -Jag…
-Vi ska inte tvinga henne. -Sluta! Bara sluta.
Hör på, vi är alla…
…lite trötta.
Låt oss…
…lugna ner oss.
Bea.
Vilka ledtrådar har du om kroppsdelarna?
Enligt Sherlock användes en sällsynt växt.
Hökfibbla.
Watson talade med en expert om det. Edith Dubois.
-Börja med henne. -Okej.
Bra. Där börjar vi, okej?
Leo.
Hitta adressen i rådhuset,
och sen går vi dit tillsammans.
Inte intresserad. Jag har saker att göra.
Ni är många nog utan mig.
Så gör det, bara.
Bill! Va?
Gå.
Jag följer inte med.
Jessie, va?
Hur kunde du be mig att göra det?
-Jag bad inte… -Låt mig bara vara.
Billy! Stanna!
Vänta. Stanna.
Hör på.
-Hur var det att prata med honom igen? -Vem?
-Spike berättade. -Han pratar för mycket.
Spike är en god vän, Billy.
Låt oss prata.
De ljög om mina föräldrar, sa han.
Min mamma var en…
Nåja, hon var ingen väverska.
Han kanske ljög.
Jag gick till arbetshuset och kollade.
Hör på.
Han skadade dig, jag vill hämnas.
-Nej. -Jo.
Det var inte ditt fel. Du var ett litet barn.
Små barn ska inte skydda folk. De ska bli skyddade.
Jag hatar honom.
Samma här.
Men är det värt att förstöra dig själv?
För det är det du gör.
Du är tuff, men även snäll.
Och skadar man nån annan så skadar man sig själv.
Vi behöver dig.
Vi behöver din styrka.
Ditt mod.
Vi har ingen annan som du.
Du är bra på att snacka. Orättvist.
-Elixir? -Nej, tack.
"När man är trött på London
är man trött på livet.
För i London finns allt man kan begära.
Det har aldrig funnits en liknande stad.
En stad där man kan vara vem man vill.
Göra vad man vill."
Jag är beväpnad.
Det tror jag säkert.
Eftersom ni verkar förvildad.
Se på er.
Men ni är inte förvildad, eller hur?
Ni bara låtsas.
Nej.
Jag har vänner här nu.
Jag har ett liv…
Vet de att ni är prins av England?
Eller gillar inte folk här såna som ni?
Om du tar mig till palatset vägrar jag att vara prins.
Jag kommer inte delta i några möten,
banketter, frukostar eller annat.
Jag kommer inte ens tala med min egen mor.
Vad sa hon när jag hade stuckit?
När hon fick veta att hennes sjuka pojke var försvunnen?
Hon vet inte att jag är borta, va?
Du har inte berättat.
Om du rör vid mig, berättar jag om din försumlighet.
Hur ska du kunna spela överlägsen
när du inte arbetar för kronan?
Jag bestämmer själv över mitt öde.
Jag!
Om jag vill återvända, gör jag det när jag behagar.
Och en sak till…
Du kan inte göra nånting åt saken.
John?
Jösses!
Du gav mig nästan en hjärtattack.
Hur kom du in?
Bea lät göra en nyckel när du sov.
Beundransvärt.
Jag är här för att jag inte har nåt val.
Din hjälp behövs.
Är det här rätt ställe?
Colebrook Gardens 11. Edith Dubois.
Nån har visst hunnit före.
Watson.
Varför vill Watson absolut få tag i henne?
Jösses.
Vår vän doktorn har roat sig här inne.
Han har vänt upp och ner på stället.
Är det där Edith?
Med sin man?
Hon ser inte glad ut.
Jag har nog hittat det som Watson letade efter.
En dagbok, troligen.
"19 augusti."
"Lyckligtvis angriper sjukdomen bara hans lemmar."
"Hans tår och fingrar svartnar och rötan sätter in."
Hennes man.
"Oktober. Sjukdomen angriper nu hans organ.
Om jag inte agerar nu, dör han.
Jag ska försätta honom i koma.
Och flytta honom härifrån.
Jag håller hans kropp sval för att bevara honom.
Så använder jag naturen för att omskapa honom.
Föra honom tillbaka."
Det är hon. Hon är Samlaren.
"Flytta honom"?
Hon kan bokstavligen vara var som helst.
Sherlock sa:
"Hökfibbla kräver en mycket speciell miljö för att frodas."
I vilt tillstånd växer den bara på en klippa i norra Wales.
Botaniska trädgården.
Titta så Watson har ställt till här.
Det vittnar om desperation.
Fruktan och raseri.
Varför vill han hitta henne?
Han sa till Sherlock
att hökfibbla var en falsk ledtråd.
Vi letar reda på svaren.
Jag tänkte att vi kunde vara tillsammans i fem minuter.
Ikväll, där hemma.
Om vi kommer hem.
Nog gör vi det.
Nån gång kanske vi inte gör det.
Vi har haft tur hittills, men…
Vill du vända om?
Det kan vi inte.
Jag är glad att du är här.
Ända sen du kom…
Vadå?
…är jag mindre rädd.
Samma här.
Jag satte i nyckeln, så Watson kan inte komma in.
Hur ska jag ens börja?
Gör likadant som när du lyckades tolka min mammas visioner.
-Det var länge sen. Minns inte. -Det finns i ditt huvud.
Bara begravt under 15 års skit.
Svär inte.
Folk som svär är fantasilösa och lata.
-Ska du vara förälder nu? -Nej, då.
Var det ett faderligt råd?
-Jag säger inte… -Skit.
Tutte. Kuk. Ballar.
Skitiga ballar.
Är du klar?
Ta och…
…berätta om dina mardrömmar.
Jag är under jorden. I en tunnel.
Där finns en håla. Som en grotta.
Där finns kroppar.
En massa döda kroppar.
Kanske en krypta?
Katakomber?
Där finns monster.
Mörka tingestar.
"Mörka tingestar"?
Kan du vara lite mer vag?
Det är för mycket detaljer för mig.
De bär svarta mantlar.
Och masker.
Långa näsor. Konformiga. Och insjunkna ögon.
Det du ser är pestläkare.
De bar såna masker under digerdöden.
Fulla av örter och kryddor som skydd mot "dålig luft".
En nonsensteori, men vetenskapen var ung.
Eftersom slöjan mellan världarna är tunnast där många går över gränsen,
är det nog en pesthåla du ser.
Precis så.
Det är jättestort.
Det verkar bekant.
Samma ställe som på fotona i hennes hus.
CHEFSBOTANIKER PLANTSKOLA
Håll ihop.
När Prometeus skapade människorna av lera och gav dem elden,
straffade Zeus honom och band honom vid en klippa.
Och en örn åt av hans lever varje dag i evighet.
Vilket straff har ni för mig?
Billy.
Det är över, Edith.
Ja, du har rätt.
Det är över.
Men inte av det skäl du tror.
Det är över, för han är redo.
Han är färdig nu.
Serumet väcker honom ur koman.
Hon får inte väcka den där.
Jag byggde honom mycket stark.
Han kommer inte gilla att ni hotar mig, den saken är klar.
Vad väntade du dig, Edith?
Du kan inte stjäla kroppsdelar bara så där.
Jag tog dem från människor som kunde avvara dem.
Jag dödade ingen. Han behövde inga vitala organ.
Vi såg en man med ett hål i sig stort som en hand.
Han är tillverkad av 30 personer!
Jag har bemästrat livet självt!
Historien om Prometeus är en varning.
Att mixtra med naturen får katastrofala följder.
Det du gör är fel.
Fel?
Fel.
Prata inte med mig om fel.
Min man var kirurg.
Han räddade liv.
Ändå slog Gud honom med denna sjukdom,
medan våldtäktsmän och mördare lever i högönsklig välmåga.
Nåja…
Jag fann ett sätt att bli en gud.
Och jag ska bli en bättre gud än Han.
Nej, Edith!
Sammy! Jag är här.
Nej.
Sammy?
-Det är över. -Nej.
Vi är inte klara.
Jo. Det finns många pesthålor i London.
Gå till alla och se om du känner nåt.
Vi har inte tid att göra så.
Vi har ingen annan ledtråd.
Cirklar. Det fanns cirklar i mardrömmarna.
Jag vill inte veta! Låt mig vara i fred!
Snälla du…
…gråt inte.
Jag kan inte återvända till mina mardrömmar.
Det kan jag inte.
Jag vet.
Jag höll din mors hand när hon drömde dem.
I nattens mörker när hon hade konvulsioner.
Hon darrade.
Jag vill att det slutar.
Okej.
Cirklar, pesthålor.
Den enda…
Det finns en pesthåla under London Library.
Läsrummet där kallas Cirkelrummet.
Det är…
…bara en gissning,
men vi kan gå dit.
Se om du känner nåt.
Sjukdomen nådde hans vitala organ.
Jag borde ha samlat fler delar.
Vad vet du om John Watson?
För 15 år sen öppnades en Reva.
Du var inblandad och även han, det vet vi.
Du måste berätta vad du vet.
Varför då?
Om du berättar går vi inte till polisen.
Då fortsätter hon bara att samla kroppsdelar.
Jag bryr mig inte.
Det viktiga är att få fakta om John Watson.
Vi kan inte göra så, Bea.
Herregud.
Ni hatar honom också.
Jag trodde att ni ville rädda honom.
Rädda honom?
Jösses.
Varför kompassen?
Fenomenen stör jordens naturliga magnetfält.
Nära en Reva blir kompassen helt vild.
Jag ville säga tack.
För vad?
Det var länge sen jag var ute så här.
Det känns…
…faktiskt bra.
Får mig att minnas.
Jag vet hur svårt det har varit för er.
Skrämmande, förvirrande.
Men i mörka tider skapas starka band.
Det är en gåva.
Att känna sig så nära andra.
Så nära.
Vara ett team.
Gläds åt det.
Tro mig.
Det varar inte.
Kom nu. Skynda på.
Sådär ja.
Cirkelrummet.
Känner du nåt?
Det måste vara fel på kompassen.
Det är inte här.
Det måste vara här.
Jag vet ingen plats som förknippas mer med cirklar.
Det kan ändå finnas en.
Det måste vara här.
Det måste.
Slut ögonen.
-Andas… -Det är inte här. Jag sa det.
Nåväl, glöm det, då.
Jösses.
-Vi lösgör honom. -Nej.
Va?
Låt honom vara.
Får vi en sån chans igen?
Beatrice.
Du skulle berätta om honom.
Gör det, då.
Med nöje.
När Sammy blev sjuk försökte jag hejda sjukdomen.
Jag försökte allt. Inget fungerade.
När vetenskapen var uttömd…
…gick jag till det ockulta.
Den som kan kontakta de döda…
Genuin kontakt, menar jag.
Kontakt som kan dokumenteras.
Den personen blir mest berömd av alla i världen.
Ett geni större än Newton, Galileo, Arkimedes.
Det kan göras.
Och om vi försöker, kommer det att lyckas.
Kom till Edinburgh-avdelningen av Gryningen nästa helg.
Vi tänker ha en rad seanser som…
Mr Holmes är mycket upptagen just nu.
-Han hinner inte… -Nonsens!
Vad kan vara viktigare än detta?
Ni får ursäkta min vän.
Han är inte intresserad av såna saker.
Han har ingen fallenhet för det.
Det är inte sant.
Jag har studerat gamla sumeriska texter.
De tror att när en människa har dött
kommer hon till en dunkel underjordisk värld, Ereshkigal.
Där finns tre portar som vaktas av tre monster.
Nån är vid dörren och söker mr Holmes.
Ja?
Jag heter Edith Dubois.
Jag fick adressen via Gyllene gryningen.
De bad mig fråga efter Sherlock Holmes.
Han är upptagen. Ni får återkomma en annan dag.
Jag har funnit ett sätt att kontakta andra sidan.
Vad menar ni? Hur?
Jag har lyckats få tag på en…
Jag kan inte beskriva den.
Den är en slags relik.
Är den äkta?
Den kostade mig alla mina pengar.
Så vad ska vi göra?
Jag tar med den och testar dess äkthet.
Sammy?
Sammy, jag är här.
Jag är här.
Nej.
Den stannar här. Jag känner er knappt.
Ni bad mig komma på grund av min expertis?
Ja…
För att hitta ett sätt att andas nytt liv i er mans kropp.
Jag tar med reliken. Jag hittar ett sätt.
Doktorn, enligt min forskning är det farligt att använda detta redskap.
Tar ni mig för en amatör?
-Nej. -Snälla ni.
Underskatta inte min förmåga.
Hur lång tid tar det?
Jag hör av mig.
Men du hörde aldrig av dig, eller hur?
Du tog en kvinnas förhoppning att rädda sin man,
och kastade den åt sidan.
Jag väntade…
…och väntade.
Men du hade andra planer.
PLATSEN FÖR TYBURNS GALGBACKE
Pelkadorn, eldorn, alband,
lumidorn,
kulonos, almonus.
Veckorna gick och Sammy var nära döden.
Jag tog ett andebräde till hjälp.
Men något hade förändrats.
Plötsligt hade jag makt att förstå växter på molekylnivå.
Jag kunde kombinera deras essens och uträtta mirakler.
Oroa dig inte, älskade.
Jag visste vad jag måste göra.
Det är för ditt bästa.
Vila nu.
Jag ska bygga upp dig igen.
Några månader senare kom en besökare.
Vad har du gjort, Edith?
Jag kunde fråga dig detsamma.
Hur fann du mig?
Hökfibbla.
Sherlock hittade det i en av dina lösningar. Jag visste.
När jag såg offren visste jag.
-Var är din man? -I säkerhet.
Jag ska återuppbygga honom.
Du är galen.
Och du ska gå hem
och säga till Sherlock att han hade fel.
-Ska jag? -Ja. För jag vet vad du gjorde.
Jag såg det genom mina krafter.
Om du säger ett ord, talar jag om att du tog reliken
och inte bara försökte kontakta de döda
utan sprängde hål i universum.
Det var du.
Det var du hela tiden.
Du öppnade Revan som dödade min mor.
-Du är skyldig. -Nej!
Jo! Och du ljög för Sherlock.
Sen låtsades du söka efter Revan
fast du visste var den fanns.
Om vi höll monstren under kontroll
skulle det köpa mig tid att stänga den.
Jag ville inte att din mor… Jag trodde det fanns ett annat sätt.
Det fanns det inte.
Och det förgjorde henne.
Det tog henne från mig.
Jag är ledsen.
Tänk att det var du.
Att du låg bakom allt.
-Efter allt vi gjort. -Det var inte jag denna gång.
Jag svär.
Efter att första Revan öppnats kastade jag reliken i Themsen.
Jag svär! Beatrice, snälla du!
Du måste tro mig. Jag svär.
Ingen rör sig!
Om jag släpper den här,
dör ni allihop.
-Kan vi inte leta vidare? -Jag vägrar!
Jag vägrar bli förödmjukad
och tvingad till nåt jag inte vill göra.
Se dig omkring. Gatorna börjar bli vilda.
Lyd mitt råd och lämna dem.
Vad är det med dig?
-Du vill bara bli påtänd. -Ja.
Jag är missbrukare. Såna är vi.
-Varför inte hjälpa mig? -Vill inte.
Det är inget skäl.
För jag är inte den jag var!
Därför.
För Sherlock Holmes finns inte mer.
Hans intelligens, magi eller metod… Borta, kommer inte tillbaka.
Det tror jag inte på. Du är bara rädd.
Rädd?
Hur vågar du kalla mig rädd?
Du har svaren i huvudet.
Men du vågar inte stanna i dina visioner. Patetiskt.
Titta. Staden börjar falla samman.
Tänk på allt lidande du kunnat stoppa om du hade ett uns mod.
Du behövde inte vara lysande.
Det begärde jag inte.
Bara att du kämpar med mig.
Han har en pistol!
Bort från gatan. Det är farligt.
Vad gör du? Vi var överens.
Försök inte!
Ni tänkte inte släppa mig.
Edith, snälla du!
Och du, John,
varför dödade jag dig inte när du snokade här?
Jag har tänkt att jag
kanske måste byta ut hans hjärta och nervknutar.
Kroppsdelar man inte kan ta från nån utan att ta deras liv.
Men för dig, John…
…gör jag ett undantag.
Vi är likadana.
Vi försökte leka Gud och fann att priset är fruktansvärt!
Jag leker inte Gud.
Jag är en gud.
Och som en gud måste jag ibland låta de oskyldiga lida för allas bästa.
Jag är ledsen att ni alla blev inblandade i det här,
att ni blev involverade med honom.
-Snälla Edith. -Din man är död.
Du kan inte få honom tillbaka.
Det räcker!
Andas in det här…
…så känner ni ingenting.
Sammy.
Du är här.
Sammy, du är här.
Min käraste.
Du lever.
Håll dig borta.
Älskling, jag är här.
Min allra käraste.
-Du lever. -Ja.
Femton…
Ja.
Varför?
Jag räddade dig.
Varför?
Så att vi ska vara tillsammans.
Edith, gå undan.
Femton…
-Ja. -…år.
Du höll mig fången här.
Varför lät du mig inte dö?
För jag älskar dig.
Se vad du har gjort med mig.
Hur vågar du stjäla min död från mig?
Den kommer att slita oss i stycken.
Vi måste härifrån.
Beatrice. Lämna mig inte.
Lämna mig inte här.
Släpp loss mig.
Hjälp mig.
Släpp loss mig.
Hjälp mig, snälla!
Hjälp mig.
Fort.
Fort, Bea, annars dödar han oss alla. Fort!
Fort, Bea.
Fort!
Beatrice!
Gå.
Kom nu!
Resan har varit lång.
Bara två timmar kvar nu.
Vi passerade nyss Dover.
Jag såg klipporna.
Är du inte glad att jag är nära?
Jo, det är jag.
Jag bara…
Sherlock sa att när han jobbade med fallen
kände han sig närmare Watson och min mamma.
Som om de stred tillsammans.
Jag känner inte så med mina vänner.
De vill att jag går längre in i mardrömmarna.
Fast jag har sagt att jag inte vill.
De förstår dig inte längre, Jessica.
Såna som vi. Det är svårt för dem.
Du har växt ifrån dem.
Du har blivit nåt så…
…speciellt.
Så mäktigt.
Bea förstår.
Hon skulle aldrig tvinga mig till nåt.
Hon är min skyddsängel.
Watson var vår ledtråd.
Vi vet inte vem som öppnade Revan eller var.
Efter allt vi gjort
och gått igenom, har vi inte åstadkommit något.
Det är över.
Vi måste fortsätta försöka.
Revan blir större.
Se vad som händer med staden.
Det är bara en tidsfråga innan…
Vad ska vi göra?
Det finns ett sätt.
Ett annat sätt.
Jessie?
Jess!
Du kanske inte minns mig.
Vi möttes på gatan för ett tag sen.
Jag minns dig.
Hur kom du hit ner?
Vad vill du?
Er hyresvärdinna släppte in mig.
Gjorde hon?
Gå. Försvinn härifrån.
Jag har information åt er.
Information som ni nog finner intressant.
Se så tysta gatorna är.
Det är monstren.
Folk vet.
Att nåt ont händer. Det känns i luften.
Hör på.
Häromkvällen… Jag var inte mig själv.
Mår du bättre nu?
Jadå.
Jag tänker klart igen.
Bra. Jag tar in dem.
Där är du, din lilla skit.
Beatrice?
Kommer du tillbaka till…
Du har fem sekunder på dig att säga vem du är.
Jag vill inte prata med dig, Vic.
Men du ville prata med alla i arbetshuset, minsann.
Försökte gräva upp dynga om mig, va?
Om du har ett problem, bete dig som en man.
Och kom till mig.
Jag tänker inte slåss. Du är inte värd det.
Så synd.
För jag ska slå dig.
Pojkar utan pappor lär sig inte att bli riktiga män.
Men jag ska lära dig.
Så du är en riktig man?
Jag är jag.
Personen du ser framför dig, är den jag är.
Jag känner dig inte.
Jag mår illa.
-Snälla Beatrice… -Rör mig inte.
Du får inte röra mig igen.
Du har ljugit från första stund,
och försatt oss alla i fara. Mig, Jessie, Spike, Billy. För vad?
Så du kan låtsas vara fattig ett tag?
Nej.
För att kunna vara din vän.
Om jag inte ljugit hade jag inte fått chansen…
Sluta.
Låtsas inte att det handlar om oss.
Jag har aldrig haft en vän i hela mitt liv.
Aldrig nån som är med mig som ni är med varandra.
Jag har bara känt ensamhet.
Men så svårt för Ers Höghet.
Säg, gav vi dig vad du behövde?
Gav jag dig vad du behövde?
Fick jag dig att må bra?
Jag lovar…
Jag släppte in dig.
Det borde jag inte ha gjort.
-Om jag bara kunde ändra… -Jag vill att du går.
Nej.
Gå. Jag vill aldrig se dig mer.
Res dig och slåss.
Slåss.
Vet du hur jag mindes ditt namn, Billy?
För jag gav dig det.
Det var mitt privilegium att namnge alla som kom in.
Alla vars mödrar aldrig brytt sig om att döpa dem.
Jag gav dig ett namn.
Jag gjorde dig stark, för du måste vara stark.
Jag menar…
…se dig omkring!
Se på den här staden!
Se hur den behandlar folk.
Hade du klarat dig utan det jag gjorde?
Jag lärde dig slåss.
Nu…
…ska du slåss mot mig,
din lilla skit.
Kom an!
Slåss!
Jösses, han är död.
-Kalla på polis! -Kalla på polis!
Var har du varit, Jess?
-Jag gick ut för att klara tankarna. -Hur gick det med Sherlock?
Jag bad om hans hjälp.
Han var inte intresserad.
Vad han än var en gång, är han det inte mer.
Han kallade mig feg.
För att jag vägrar gå djupare i drömmarna.
Han har en poäng.
Va?
Hör på…
Jag kallar dig inte feg.
Men om du går djupare och löser gåtan, så försvinner eländet.
Är det vad du tror?
Watson öppnade inte den här Revan. Han berättade det.
Sherlock är ingen hjälp.
Bara du kan stoppa det här.
Gå djupare in i dina mardrömmar.
Du av alla. Jag trodde att du skulle förstå.
Jag förstår. Men jag måste vara ärlig.
Jag menar att du måste bli vuxen.
Han hade rätt.
Rätt om er alla. Ingen av er förstår!
Vem då?
Jessie!
Jess!
…se till att ledsagarna går rätt.
Du vinner.
De är döda.
Jess?
Jess.
Är du oskadd?
Jadå.
-Hjälp! -Kom.
-Hjälp! Fort! -Kom.
Vad pågår? Är de där människorna döda?
Var är Revan?
Vet inte, troligen på platsen för en gammal pesthåla.
Vilken pesthåla?
Jag vågade inte ta reda på det.
Världens öde står på spel, och du är för rädd?
Du kunde ha läst de där monstrens tankar.
De visste var Revan finns.
Förlåt mig.
Du är för svag.
-Jag tar hand om det nu. -Ja.
Med dig här kan vi hitta Revan.
-Vi kan hitta den och stänga den. -Nej.
Jag vill inte stänga den.
Va?
Släpp!
Vem är du?
Vad har hänt dig?
Snälla.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson