‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Bariera dintre lumi ‎începe să se prăbușească.
‎O pot opri dacă îi controlez puterea.
‎Dacă nu, lumea va fi absorbită prin ea.
‎Cum știu că respecți înțelegerea?
‎O să primești ce-ți dorești.
‎Ai răbdare.
‎Sherlock Holmes e un ticălos. Doar…
‎Nu pot să cred c-a plecat cu el.
‎Și te-a lăsat așa.
‎Să aveți grijă una de alta.
‎Bea.
‎Ți-a pătruns în minte, nu-i așa? ‎Omul de In.
‎- Ce vezi? ‎- Pe mama.
‎Pe mama care-și ia rămas-bun, ‎în noaptea plecării.
‎Sigur știa că nu se mai întoarce.
‎Închipuie-ți ce speriată era. Ce tristă…
‎Dar nici nu-mi amintesc asta.
‎Eram prea mică să țin minte.
‎Dacă e-n mintea ta, o poate găsi.
‎Poate ar trebui să stai aici.
‎Majoritatea minților în care intră ‎sunt distruse de tristețe…
‎Sunt bine, Jess. Îi fac față, da?
‎Imediat ce-l oprim, totul se termină.
‎Codul de acces e răspunsul la ghicitoarea:
‎„Care numere prime ‎împărțite la rădăcină pătrată din șase
‎sunt mai mari sau egale cu…”
‎Gata cu ghicitorile.
‎Străzile o să devină mai periculoase.
‎Prin lărgire, monștrii se-nmulțesc.
‎Trebuie să fim pregătiți.
‎Bună alegere! Amazonian, se pare.
‎Cum o fac să împuște oamenii?
‎Țintești și apeși pe trăgaci.
‎N-o trage niciodată spre tine.
‎De la bolțul ăsta se încarcă.
‎Încă nu.
‎După cum știți, nu prea sunt luptător.
‎Crezi că eu sunt?
‎Amice, gândește-te așa.
‎Vă ștergeți la fund cu gâturi de lebădă.
‎- Poftim? ‎- Gâturi de lebădă?
‎De ce există legea ca Regina ‎să dețină toate lebedele din Anglia?
‎E absurd.
‎Închipuie-ți că ai terminat de făcut, ‎te uiți în jos și…
‎Nu mai sunt gâturi de lebădă ‎în suportul de umbrele.
‎Zic să nu fii luat pe nepregătite.
‎Crede-mă. O să ai nevoie.
‎Cu cât se lărgește, ‎cu atât orașul cade în dezordine.
‎Rămâneți împreună.
‎Uitați-vă la voi.
‎La început, îmi era teamă.
‎V-am crezut niște copii.
‎Suntem.
‎Începe.
‎CAPITOLUL OPT ‎EXTAZUL VIEȚII
‎STAȚIA ALDGATE
‎Au baricadat-o. M-am gândit eu.
‎Veniți.
‎Am verificat ordonanța înainte de plecare.
‎Vechea conductă trece prin tunel.
‎Ne dă acces la lucrările subterane.
‎Ajutați-mă cu asta.
‎Nu e rău, Watson.
‎Nu m-ați adus pentru farmecul meu, nu?
‎- Coboară. ‎- Ce?
‎Eu sunt scheletul, nu testiculele.
‎Vine ceva.
‎De fapt, de ce nu?
‎Bill.
‎Pentru Dumnezeu, stați împreună!
‎Faceți cât mai puțin zgomot. ‎Dacă ne aud, suntem terminați.
‎Pe aici.
‎Nu e responsabilitatea mea.
‎Nu poți să tot…
‎Beatrice…
‎Vreau să fii foarte curajoasă.
‎Te rog să fii puternică.
‎Mama ta a pățit ceva.
‎- Nu! ‎- Beatrice!
‎Nu!
‎Așa. Dă-te bătută!
‎- Sunt aici. ‎- Fii una cu mine!
‎Sunt aici!
‎Nu e complet. Nu e gata.
‎Nu!
‎Să-i punem capăt.
‎Tunelul se prăbușește. Trebuie să plecăm.
‎Păstrați-vă calmul.
‎Auzi ceva?
‎Nu, taci.
‎Salut, micuțule Bill.
‎Billy?
‎- Pleacă! ‎- Du-te!
‎- Băieții. ‎- E aici.
‎- Stai aici. ‎- Nu, Jessie.
‎Beatrice, nu. Nu ceda manipulării lui.
‎Doamne, te rog.
‎Ajut-o!
‎Moare!
‎„Tati era un soldat curajos. Era un erou.”
‎Sunt singura ta figură paternă. ‎Nu-i așa, Bill? Eu.
‎Sunt impresionat de tine, Jessie.
‎Am subestimat cât de mult ai avansat ‎pe calea cunoașterii.
‎Dar acum trebuie să te ucid.
‎Jessie, uită-te la locul ăsta. ‎Ai o minte atât de frumoasă!
‎Ce păcat s-o distrugem!
‎Ce pot găsi aici care să te termine?
‎Cine-i ăla?
‎Tu ești. Sunt amintirile tale.
‎Nu e mintea mea.
‎E a ta.
‎- Uite ce mi-ai făcut. ‎- Nu!
‎Uite ce mi-au făcut. Billy, băiete!
‎Nu e real. Trebuie să lupți cu asta.
‎Luptă-te!
‎Sora ta doarme la creșă, ‎fiindcă e nou-născută. Tu dormi aici.
‎Și să nu plângi. Nu vine nimeni.
‎- Beatrice! ‎- Te rog!
‎- Nu mai plânge. ‎- Vreau la mama.
‎Trebuie să lupți. ‎Trebuie să te stăpânești!
‎- Beatrice! N-avem timp de asta. ‎- Vreau la mama.
‎Ar trebui să-mi fie teamă ‎că ești în mintea mea?
‎Nu există nicio frică aici ‎destul de puternică să mă distrugă.
‎Era cel mai bun prieten.
‎Erai gelos pe fata cu care se vedea.
‎Primul pe care l-ai distrus.
‎Au urmat mulți alții.
‎Ai văzut frica a mii de persoane, ‎dar, când torturai pe cineva,
‎luai o parte din ce simțea.
‎Nu provoci durere fără s-o simți.
‎Uite-i!
‎Uite-i pe toți!
‎O picătură de frică a celor torturați, ‎toți deodată.
‎Ajutați-o!
‎Nu!
‎Luptă-te, băiete!
‎Leo!
‎Sângeram…
‎Nu era real, amice.
‎- Ești bine. Suntem bine. ‎- Bine.
‎Spike!
‎Aici! Sunt aici!
‎N-avem timp. Hai să-i găsim.
‎Da, te țin. Să mergem! Haide.
‎Billy! Leo!
‎Piciorul meu!
‎E distrus.
‎Leo!
‎Billy! Leo!
‎Bea! Suntem aici!
‎Billy e rănit!
‎Cred că și-a rupt piciorul.
‎Întoarceți-vă în beci și stați acolo!
‎Ține-l acolo!
‎Nu mă întorc în beci.
‎Nu vă părăsesc.
‎Tunelurile astea nu sunt sigure!
‎- Putem s-o deblocăm. ‎- N-avem timp.
‎Mergeți la beci și rămâneți acolo!
‎Și promite-mi ‎că o să aveți grijă unul de altul.
‎Da.
‎Billy!
‎Billy, promite-mi!
‎Beatrice.
‎Billy! Promite-mi!
‎Da.
‎Jessie!
‎Aici, Bea! Sunt aici, jos.
‎Jess, venim!
‎- Sunt bine. ‎- Jessie!
‎Dacă încerci să închizi Sfâșietura,
‎o să te ucidă așa cum a ucis-o pe mama ta.
‎Poate că așa va fi.
‎Poate că vreau ce e mai bine, ‎indiferent de preț. Ca ea.
‎Ce găsești de râs?
‎Când am intrat în mintea lui Arthur,
‎n-am văzut doar locul Sfâșieturii.
‎Am văzut cine a deschis-o.
‎Cum adică?
‎Ce i-ai zis lui Sherlock ‎ca să-l faci să vină?
‎Cine a deschis Sfâșietura? Cine?
‎Undeva, în străfundul tău, ‎trebuie să știi.
‎Despre cine vorbește, Jess?
‎Jess!
‎Asta e-n mintea mea?
‎Jessie! Spune-mi că nu e-n mintea mea.
‎E real.
‎Fetelor.
‎Copiii mei!
‎- Mamă. ‎- Copilașii mei!
‎Mi-a fost atât de dor de voi!
‎Mi-a fost un dor nebun de voi.
‎Lăsați-mă să vă privesc.
‎Micuța mea Jessie! ‎Uite ce mare te-ai făcut!
‎Și Bea-Bea a mea. Minunată.
‎Toți sunteți minunați.
‎Câte am ratat!
‎Sherlock.
‎Dragul meu.
‎Pari atât de bătrân!
‎Sunt.
‎Dragul meu, te-ai descurcat de minune ‎să ne crești fetele…
‎Trebuie să-ți spun…
‎Sunt așa mândră de tine!
‎Te-am dezamăgit.
‎Am dezamăgit fetele.
‎N-am putut să am grijă de ele. ‎Îmi pare rău.
‎E adevărat, John?
‎- Cine v-a îngrijit? ‎- Am fost în adăpost.
‎- Îmi pare rău. ‎- Nu.
‎- Ridică-te. ‎- Fără tine, nu eram nimic.
‎Când ai devenit tată, ‎nu mai era despre noi.
‎Era despre fete.
‎Tot ce faci e pentru fete!
‎- Am încercat. ‎- Da?
‎Aseară, ai fugit cu monstrul ăla. ‎M-ai părăsit.
‎M-ai abandonat iarăși.
‎Nu te uita la mine așa.
‎Am văzut-o în ochii tăi, ‎suferi la fel ca mine.
‎Suntem la fel. Nu poți să-mi spui
‎că n-ai face orice să fii iar cu ea.
‎Și uite-o! E aici.
‎Vino.
‎Am venit să vă iubesc, să am grijă de voi ‎cum n-am putut înainte.
‎Sunt aici și nu mai plec niciodată, bine?
‎Vino aici, Jessie.
‎Vino aici. Să vă îmbrățișez pe amândouă.
‎De ce deschizi Sfâșietura?
‎Am reușit să ne întoarcem, băieți. ‎Am putut.
‎Stai așa.
‎Watson avea dreptate. Orașul e pe dos.
‎Cu Sfâșietura așa,
‎e suficient ca cineva să ceară ajutor ‎sau să-și dorească.
‎Trebuia să rămânem, să găsim o cale. ‎Suntem inutili aici.
‎Jessie n-a închis-o încă.
‎- E aproape gata. Poate fi prea târziu. ‎- Hai.
‎Haide, Bill! Să te ducem de-aici.
‎Lasă-ne să intrăm!
‎I-am tras cu pușca.
‎Da.
‎L-ai aranjat bine.
‎Soră Anna! Ești bine?
‎Eram în biserică
‎și monstrul, creatura asta, ‎a fugit după noi.
‎N-avem unde să mergem.
‎Puteți veni cu noi.
‎O deschid pentru că am vrut să vă văd iar.
‎Și, odată ce e larg deschisă, ‎o să fiu liberă.
‎O să fim liberi să fim împreună.
‎Am fost singură pe partea cealaltă ‎timp de 15 ani, Jessica.
‎Înțeleg.
‎Mereu mi-am imaginat ‎cum ar fi să te-ntâlnesc.
‎Să te miros, să-ți stau în brațe.
‎Dar asta?
‎Știai că face monștri din oameni.
‎Nu.
‎Monștrii sunt temporari.
‎Haosul e temporar.
‎În curând, se va întinde așa mult,
‎încât bariera dintre lumi se va prăbuși
‎și nu va mai fi o problemă.
‎Ce?
‎N-am făcut asta ‎pentru cinci minute cu voi.
‎Am făcut-o ca să fim din nou împreună, ‎pentru totdeauna.
‎Dacă bariera se prăbușește, ‎lumea asta va fi distrusă.
‎Va fi înghițită de cealaltă parte, ‎de lumea din care vii, oricare ar fi ea.
‎- Din ce lume ai venit? ‎- Există multe dimensiuni.
‎În cea din care vin eu așteaptă spiritele, ‎cele care nu vor să avanseze.
‎Eu n-am putut să avansez, ‎nu fără fetele mele.
‎Purgatoriul.
‎Vrei să transformi lumea asta ‎în Purgatoriu.
‎Ar fi sfârșitul morții.
‎Nu. Nu e corect.
‎Dacă scapi de moarte, ‎scapi și de viață și de tot restul.
‎Viața e o aberație.
‎Când ne naștem, plângem,
‎fiindcă îi simțim durerea ‎pentru prima dată.
‎Și se termină cu ruperea noastră ‎de tot ceea ce am iubit.
‎Uită-te în jur.
‎Toată lumea de-aici ‎a fost sfâșiată de durere.
‎Lipsa morții înseamnă lipsa durerii.
‎Îmi pare rău, Jessica, dar așa va fi.
‎Spune-i, Sherlock.
‎Ascult-o pe mama ta, Jessica.
‎Nu, ai fost pervertită de tristețe. ‎Amândoi ați fost.
‎Închid Sfâșietura.
‎Dacă o închizi, ‎o să fiu trasă înapoi de cealaltă parte.
‎O să te pierd iarăși.
‎Ne pierdem una pe alta.
‎Familia noastră.
‎Îmi pare rău.
‎Nu.
‎Nu te pot lăsa s-o închizi.
‎Cineva încearcă să intre.
‎S-a terminat.
‎Chiar dacă scăpăm de monștri, ‎oricum totul o să dispară.
‎Am trăit toată viața ‎crezându-mă fiu de erou,
‎apoi, când am aflat că n-a fost…
‎Am crezut că pot fi eu eroul.
‎Oamenii ca noi n-au privilegiul ăsta.
‎Hei!
‎O să renunți, pur și simplu? ‎Îi lași să intre și să ne atace?
‎- Nu mai am pentru ce lupta. ‎- Unul pentru altul.
‎Cât putem lupta unul pentru altul, luptăm.
‎Cine te-a învățat să fii tare?
‎Tu. Voi, cu toții.
‎Ridică-te și apără-ți casa.
‎Crede-mă, o să ai nevoie.
‎- Nu așa! ‎- De ce?
‎Pentru că nu e! Știu, nu pot explica.
‎Ascult-o pe sora ta, Jessie.
‎Nu, e blocată, la fel ca tine!
‎- Îmi pare rău! Nu te pot lăsa! ‎- Dă-te din calea mea!
‎Se prăbușește!
‎Ce vrei să faci? ‎Să-mi arăți cele mai urâte amintiri?
‎Ți le arăt pe cele mai bune, ‎să vezi că viața merită.
‎De la naștere am avut o viață mizerabilă.
‎Vrei să-mi zici că e frumoasă?
‎- N-o să meargă. ‎- Uită-te.
‎Bine, încep eu.
‎Fără pauze și fără repetiții.
‎- A. ‎- Fost.
‎- Odată. ‎- Ca.
‎Niciodată.
‎- Un. ‎- Băiat.
‎- Numit. ‎- Spike.
‎- Care. ‎- Avea.
‎- Un. ‎- Foarte.
‎- Mic. ‎- Penis!
‎Nu! Ce?
‎Ai și repetat, amice. Dă-o pe gât.
‎- Nu, nu. ‎- Ai repetat!
‎N-o să meargă. Îți pierzi timpul.
‎Jessie, te rog, nu.
‎Uită-te.
‎Uite ce mult te place!
‎Îmi plac mâinile tale.
‎Sunt foarte elegante.
‎De violoncelistă.
‎Învață să cânți la violoncel.
‎Deja știu.
‎Da, dar a trebuit să renunț,
‎fiindcă mă durea spatele ‎de la cât îl căram între spectacole.
‎Uită-te la fața ta.
‎Durerile de spate sunt oribile.
‎Ai luat decizia corectă.
‎Mai știi sentimentul ăla? ‎Mai știi ce fericită erai?
‎- Te rog, încetează. ‎- Încă una și gata.
‎Sora ta doarme la creșă, ‎fiindcă e nou-născută.
‎Tu dormi aici.
‎Și să nu plângi. Nu vine nimeni.
‎Vezi ce înseamnă viața?
‎Vezi cum a fost pentru noi?
‎Uită-te în continuare.
‎Chiar și într-un loc ca ăsta,
‎în întuneric, era o lumină care strălucea.
‎Lumina iubirii pentru surioara ta.
‎Și a ei pentru tine.
‎Nu-mi spune că viața nu merită.
‎Nu-mi spune ‎că nu e bună de nimic, fiindcă…
‎Mi te-a adus pe tine.
‎De-asta merită să lupți pentru ea.
‎Ce i-ai spus?
‎Ce ți-a spus, Beatrice?
‎Îi cerem lui Dumnezeu ‎să ne dea putere să luptăm cu dușmanii.
‎Dă-ne puterea să-i doborâm cu mare furie.
‎- Nu te ruga! ‎- În numele Domnului nostru Iisus Hristos.
‎Nu spune „amin”!
‎- Amin. ‎- Amin.
‎Te-ai înșelat înainte, Sherlock.
‎Suferim la fel de mult, ‎dar suntem diferiți.
‎Nu.
‎Nu vreau să fiu departe de voi.
‎Trebuie să treci peste asta.
‎Amândouă trebuie.
‎Nu durerea ne făcea rău, ‎ci faptul că n-o lăsam.
‎Mersi că mi-ai dat șansa ‎să-ți spun „adio”.
‎Într-o zi, ne reîntâlnim.
‎Sherlock, fă ceva.
‎Nu pot, sunt lipsită de putere aici.
‎Aveai dreptate. Nu mai e vorba despre noi.
‎E despre fete.
‎- Trebuie să te întorci. ‎- Nu.
‎Nu știi cum e.
‎N-am pe nimeni.
‎Jessie! Dispare! Închide-o!
‎Închide-o, Jessie!
‎O să fie bine. Crede-mă. Te iubesc.
‎Mielușeii mei, ‎e timpul să primiți răsplata.
‎În viața de apoi.
‎Păgâni.
‎Stai, soră! O să te împușc!
‎Armele păgânilor nu pot face rău unșilor.
‎Hai!
‎Billy.
‎Haide!
‎- Spike! ‎- Stai! Billy!
‎Ești impur. O să te botez înainte să mori.
‎Vă iubesc, fetelor.
‎Pe amândouă. Foarte mult.
‎Și noi te iubim, mamă.
‎Mi-ai fost un prieten ‎mai bun decât meritam, John. Mulțumesc.
‎Sherlock!
‎Tată, nu!
‎Sherlock!
‎Dă-i drumul, Sherlock!
‎Jess!
‎Ajută-mă!
‎- Nu! Nu pot! ‎- Ba da, poți!
‎Sherlock, dă-i drumul!
‎Te rog, ajută-mă s-o salvez!
‎Te rog! Ajută-mă s-o salvez!
‎Watson!
‎- Alunecă! Nu pot s-o țin! ‎- Te rog!
‎Ajutor!
‎Au dispărut.
‎Jess…
‎Billy!
‎Jessie a reușit!
‎S-a terminat.
‎Spike.
‎Spike!
‎Ești bine?
‎Trăiești?
‎Spike.
‎Slavă Domnului!
‎S-a terminat?
‎Totul?
‎A reușit. Am reușit.
‎Bravo, amice.
‎Ar trebui să zicem ceva.
‎Nu știu ce să spun.
‎Păi…
‎Cu siguranță s-au iubit.
‎Bănuiesc că unii oameni ‎nu pot trăi despărțiți.
‎Ce faci, acum că Sherlock nu mai e?
‎O să găsesc ceva…
‎să mă țină ocupat, sunt sigur.
‎Vrei să iei cina cu noi diseară?
‎Am economisit pentru ceva bun.
‎Nu, mersi. Am planuri la cină.
‎Da. Bine.
‎Bere.
‎- Ce bine arată! ‎- Toarnă-ne și nouă.
‎- Sunt lihnită. ‎- Bine, noroc!
‎Mereu ești lihnită.
‎- Dă-te mai încolo! ‎- Desigur.
‎Când erai prinț, ‎mâncai cartofi pai și pește?
‎Mâncăm asta.
‎Însă numai din boluri de cristal.
‎De fapt, servitorii ne hrănesc.
‎Vrei să ieșim puțin la aer curat?
‎Sigur, ies la aer curat cu tine.
‎Beatrice,
‎de fapt, nu pot rămâne la cină.
‎Trebuie să mă întorc.
‎I-am promis mamei ‎că merg în Europa săptămâna asta.
‎Plec mâine.
‎Cum adică?
‎Când faci parte din familia regală, ‎există anumite așteptări.
‎Așteptări privind…
‎persoanele cu care ești.
‎Cum „cu care ești”?
‎Cu care să fii împreună?
‎Da.
‎Cine e persoana asta?
‎O cheamă Helena Augusta.
‎- O placi? ‎- Nici n-o cunosc.
‎- O placi? ‎- Pe tine te plac. Știi doar.
‎Nu prea pare.
‎Nu doar că te plac. Sunt…
‎Sunt complet îndrăgostit de tine.
‎Deci e cam problematic.
‎- Atunci, de ce accepți? ‎- Fiindcă trebuie.
‎Ba nu, Leo.
‎Credeam c-ai înțeles.
‎Poți fi oricine vrei. ‎Poți să faci orice vrei.
‎După atâta timp petrecut cu noi, ‎nu te-ai schimbat deloc?
‎Am acceptat pentru că doar așa ‎l-am putut ajuta pe Billy.
‎Nu-i spune. Nu vreau să se simtă prost.
‎Îmi pare rău, dar, dacă nu plec, ‎s-ar putea să-l ia din nou.
‎Nu… Îmi pare foarte rău.
‎De ce să te scuzi ‎pentru că ai făcut cel mai frumos lucru?
‎N-am mințit legat de cine sunt ‎ca să te păcălesc.
‎Ci pentru că încercam să fiu mai real.
‎Toată lumea pretindea că mă place ‎pentru că sunt prinț.
‎Tu m-ai plăcut fiindcă nu eram.
‎A fost real, nu?
‎Spune-mi c-a fost.
‎A fost.
‎Cel mai frumos.
‎Chiar dacă aș trăi încă o mie de ani,
‎e cel mai frumos.
‎Ești îmbrăcat cam urât ‎pentru cina în oraș.
‎Ți-e foame?
‎Poți să aprinzi o lumânare clipind?
‎- Cu mintea? ‎- Nu.
‎Dar…
‎să exciți pe cineva pocnind din degete?
‎- Da. ‎- Poți?
‎Nu.
‎Jos în canalizare,
‎când Omul de In te-a atins…
‎ce-ai văzut?
‎Care erau cele mai negre gânduri?
‎Șobolani?
‎Haide.
‎Oricum pot să intru în mintea ta ‎și să aflu.
‎Spune-mi.
‎Te-am văzut pe tine.
‎Peste tot.
‎Sufereai.
‎Uneori, erai mai mult de-atât…
‎Nu prea vreau să vorbesc despre asta…
‎Asta ai văzut?
‎Ăsta era cel mai rău lucru?
‎Spike…
‎De-asta nu ți-ai făcut tatuajul?
‎Te simțeai vinovat?
‎Sigur că nu, ci pentru că sunt vulgare.
‎Sunt pentru pirați și boemi parizieni.
‎Sunt doctor, doctorii nu-și fac tatuaje.
‎Am crezut că din cauză că ești puțin…
‎Puțin cum?
‎Puțin fricos.
‎Dacă ești așa curajoasă, uite cum facem.
‎Dacă-ți faci unul, merg direct în Soho ‎și-mi pun cerneală sub piele.
‎Nu mai ești așa încrezătoare?
‎- Nu e asta. ‎- Nu? Ce e, atunci?
‎Păi…
‎Mă întrebam până la ce oră ‎sunt deschise saloanele de tatuaj.
‎Nu-mi… fac tatuaj.
‎Cum încetezi să iubești?
‎Poftim?
‎Când nu mai vrei să iubești pe cineva,
‎pentru că doare…
‎cum încetezi?
‎Nu încetezi.
‎Ești bine?
‎Toată lumea mă părăsește.
‎Eu sunt aici. Nu plec nicăieri.
‎Subtitrarea: Iulia Rolle