EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Barriären mellan världarna börjar kollapsa.
Jag kan hindra det om jag tyglar kraften.
Annars kommer världen att sugas in genom hålet.
Håller du din del av avtalet?
Du ska få vad du kom för.
Ha tålamod.
Sherlock Holmes är ett kräk. Bara…
Tänk att han bara följde med honom.
Lämnade dig så där.
Ni måste ta hand om varandra.
Bea.
Han kom in i ditt huvud, eller hur? Linnemannen.
-Vad ser du? -Mamma.
Mamma som tar farväl av oss, kvällen hon gick.
Hon visste nog att hon inte skulle komma tillbaka.
Tänk så rädd hon måste ha varit. Så ledsen.
Men jag minns det inte ens.
Jag var för liten.
Så länge det finns i ditt huvud, hittar han det.
Du kanske ska stanna här.
De flesta vars tankar han dyker ned i bryts ner av sorg…
Jag mår bra, Jess. Jag klarar av det.
När vi stoppar honom får det här ett slut.
Koden som öppnar det här låset är gåtans svar:
"Vilka två primtal divideras med kvadratroten ur sex
och är större eller lika med…"
Nog med gåtor.
Det är mycket värre på gatorna nu.
Revan vidgas, fler monster kommer.
Vi måste vara redo.
Bra val. Från amasonerna, tydligen.
Hur gevärar jag med det?
Peka och krama avtryckaren.
Dra inte. Dra aldrig.
Och du laddar om med den här.
Inte än.
Som ni alla vet är jag ingen slagskämpe.
Tror du jag är det?
Säg så här.
Ni torkar ändan med svanhalsar på slottet.
-Ursäkta? -Svanhalsar?
Varför äger drottningen enligt lag alla svanar i England, tror du?
Det är befängt.
Jag menar, anta att du är färdig på toan, tittar ner och…
Det är slut på svanhalsar i paraplystället eller nåt.
Jag menar, var inte oförberedd.
Tro mig. Du lär behöva den.
Ju mer Revan vidgas, desto mer dras stan in i kaos.
Håll ihop.
Se på er.
När jag bad er om hjälp, var jag tveksam.
Ungdomar, tänkte jag.
Det är vi.
Det börjar.
ALDGATE CIRKELLINJEN
De har bommat igen ingången. Väntat.
Kom.
Jag kollade direktiven innan vi gick.
Den gamla kloaken korsar tunneln.
Vi kan nå tunnelbanearbetet.
Hjälp till här.
Inte illa, Watson.
Ni tog väl inte med mig bara för min charm?
-Kom igen. -Va?
Jag är skelettet, inte musklerna.
Nånting kommer.
Förresten, varför inte?
Bill.
Håll ihop, för Guds skull.
Var så tysta som möjligt. Om de hör oss, är vi sålda.
Den här vägen.
Det är inte mitt ansvar.
Du kan inte bara…
Beatrice…
Du måste vara mycket modig.
Du måste vara stark för mig.
Nåt har hänt din mamma.
-Nej! -Beatrice!
Nej!
Såja. Ge upp.
-De är här. -Var en med mig.
De är här!
Det är inte slutfört. Det är inte klart.
Nej!
Dags att avsluta.
Tunneln rasar. Vi måste iväg nu.
Var lugna.
Hör ni nånting?
Nej, var tysta.
Hej, lilla Bill.
Billy?
-Gå bort! -Stick!
-Pojkarna -Han är här.
-Stanna här. -Nej, Jessie.
Beatrice, nej. Ge inte efter för det här tricket.
Gode Gud.
Hjälp henne!
Hon dör!
"Min pappa var en modig soldat. Han var en hjälte."
Jag är det närmaste en far du haft. Just det, Bill. Jag.
Jag är imponerad av dig, Jessie.
Jag underskattade hur långt du kommit på vägen mot att bemästra detta.
Men nu måste jag döda dig.
Jessie, se dig omkring. Du har en sån underbar hjärna.
Det är synd att förgöra den.
Vad jag kan hitta för att slutföra det?
Vem där?
Det är du. Det är dina minnen.
Inte min hjärna.
Utan din.
-Se vad du har gjort. -Nej!
Se vad de har gjort med mig. Billypojken!
Det är inte verkligt. Kämpa emot. Du måste kämpa.
Kämpa emot!
Din lillasyster sover i barnkammaren. Och du sover här.
Och gråt inte. Ingen kommer.
-Beatrice! -Snälla!
-Sluta gråta. -Jag vill ha mamma.
Du måste kämpa emot. Du måste ta dig samman!
-Beatrice! Vi har inte tid med det här. -Jag vill ha mamma.
Skulle det skrämma mig att du kan läsa mina tankar?
Det finns ingen fruktan här inne som är stark nog att knäcka mig.
Han var din bäste vän.
Du var svartsjuk på flickan han träffade.
Han var den första du knäckte.
Den första av många.
Du har sett tusentals mäns fruktan, men var gång du plågade nån
tog du en bit av deras känslor.
Annars kan du inte orsaka smärta.
Här har du dem!
Här är de allihop.
En smak av alla dina offers fruktan, alla samtidigt.
Hjälp henne!
Nej!
Slåss, Billy-pojken!
Leo!
Jag blödde…
Det var inte verkligt.
-Du är oskadd. Vi med. -Okej.
Spike!
Här! Här är jag!
Fort. Vi måste hitta de andra.
Spike! Jag hjälper dig. Kom nu.
Billy! Leo!
Mitt ben.
Det är skadat.
Leo!
Billy! Leo!
Bea! Här är vi!
Billy är skadad!
Han har nog brutit benet.
Gå tillbaka till källaren och stanna där!
Håll honom där!
Jag går inte tillbaka.
Jag lämnar er inte.
Tunneln kan rasa, Billy!
-Vi kan rensa den. -Vi har inte tid.
Gå till källaren och stanna där.
Och lova… Lova att ta hand om varandra.
Jadå.
Ja.
Billy!
Billy, lova!
Beatrice.
Billy! Lova!
Okej.
Jessie!
Här, Bea! Jag är här nere!
Jess, vi kommer!
-Jag är okej. -Jessie!
Om du försöker stänga Revan,
kommer den döda dig precis som din mor.
Kanske det.
Jag kanske vill göra det rätta oavsett priset. Som hon.
Vad skrattar du åt?
När jag läste Arthurs tankar
såg jag inte bara var Revan fanns.
Jag såg vem som öppnade den.
Vad menar du?
Vad sa du till Sherlock som fick honom att lyda?
Vem öppnade Revan? Vem?
Innerst inne måste du veta.
Vem pratar han om, Jess?
Jess!
Är det min inbillning?
Jessie! Säg att jag inte inbillar mig.
Det är verkligt.
Flickor.
Mina raringar.
-Mamma. -Mina små raringar.
Jag har saknat er så.
Jag har saknat er så innerligt.
Får jag se på er båda.
Min lilla Jessie. Se så stor du är.
Och min Bea-Bea. Så tjusig.
Alla är så tjusiga.
Vad jag har gått miste om.
Sherlock.
Älskade.
Du ser så gammal ut.
Jag är gammal.
Min älskade, du har gjort det bra som har uppfostrat våra flickor…
Jag måste berätta…
Jag är så stolt över dig.
Jag svek dig.
Jag svek flickorna.
Jag kunde inte ta hand om dem. Förlåt.
Är det sant, John?
-Vem tog hand om er? -Vi var på arbetshus.
-Förlåt mig. -Nej.
-Res dig. -Utan dig var jag ingenting.
När du blev far handlade det inte om oss två mer,
utan om flickorna.
Allt du gör ska vara för flickorna!
-Jag försökte. -Gjorde du?
Igår kväll stack du iväg med det där monstret.
Du övergav mig igen.
Se inte på mig så där.
Jag ser i era ögon att ni lider lika mycket som jag.
Vi är likadana. Ni kan inte förneka att
ni skulle göra allt för att vara med henne.
Och se på henne. Hon är här.
Kom.
Jag ska älska er och ta hand om er som jag inte kunde förut.
Jag är här och ska aldrig försvinna igen.
Kom hit, Jessie.
Kom hit. Låt mig hålla om er båda.
Varför öppnar du Revan, mamma?
Vi kom tillbaka. Vi lyckades.
Vänta.
Watson hade rätt. Staden förvandlas.
Med Revan som den är,
räcker det att be om hjälp eller önska det.
Vi borde ha stannat och kämpat. Vi gör ingen nytta här.
Jessie har inte stängt Revan.
-Det kan vara för sent nu. -Kom igen.
Kom igen, Bill. Vi tar oss bort från gatorna.
Släpp in oss!
Jag gevärade honom!
Japp.
Du gevärade honom bra.
Syster Anna! Är du oskadd?
Vi var i kyrkan,
och det här monstret började jaga oss.
Vi har ingenstans att gå.
Ni kan följa med oss.
Jag öppnar den för att få se er båda igen.
När den är helt öppen blir jag fri.
Vi blir fria att vara tillsammans.
Jag har varit ensam på andra sidan i 15 år, Jessica.
Jag förstår.
Jag har drömt om att träffa dig igen, se ditt ansikte.
Känna din doft, hålla om dig.
Men det här?
Du visste att folk skulle bli monster.
Nej.
Monstren är temporära.
Kaoset är temporärt.
Snart är Revan så vid
att barriären mellan världarna kollapsar
och det blir inte längre ett problem.
Va?
Jag gjorde inte allt detta för fem minuter med er,
utan för att vi ska kunna vara tillsammans igen för alltid.
Om barriären kollapsar, förgörs den här världen.
Den uppslukas av den andra sidan, av vilken värld du nu kommer ifrån.
-Från vilken värld kommer du? -Det finns många dimensioner.
I världen jag kommer ifrån väntar andar, andar som inte vill gå vidare.
Jag kunde inte gå vidare, inte utan mina flickor.
Skärselden.
Du vill göra hela världen till det, till skärselden.
Det vore slutet på döden.
Nej. Det är inte rätt.
Om du gör slut på döden, gör du slut på livet och allt annat.
Livet är en defekt.
När vi föds gråter vi,
för vi känner livets smärta för första gången.
Det slutar med att vi slits bort från allt vi har älskat.
Se dig omkring.
Alla här har lidit stor sorg.
Slut på döden betyder slut på sorgen.
Beklagar, Jessica, men så blir det.
Berätta, Sherlock.
Lyssna på din mor, Jessica.
Nej, ni har förvridits av sorg. Båda två.
Jag ska stänga Revan.
Jessie, om du gör det, slits jag tillbaka till andra sidan.
Jag mister dig igen.
Vi mister varandra.
Vår familj.
Jag är ledsen.
Nej.
Du får inte stänga den.
Nåt försöker ta sig in.
Det är över.
Även om vi överlever monstren försvinner allt ändå.
Jag trodde mig vara son till en hjälte.
När jag fann att han inte var det,
hoppades jag själv bli en.
Såna som vi blir inte hjältar.
Hallå!
Tänker du bara ge upp? Låta dem tränga sig in och attackera oss?
-Det finns inget att kämpa för mer. -Vi har varandra.
Så länge vi kan slåss för varandra, slåss vi.
Vem lärde dig att bli tuff?
Du. Ni allihop.
Res dig och försvara ditt hem.
Tro mig, du lär behöva det.
-Det här fel sätt! -Varför?
För att det är fel! Jag kan inte förklara.
Lyssna på din syster.
Nej, hon är fast, som ni!
-Förlåt, Jess! Jag kan inte låta dig! -Ur vägen!
Den kollapsar!
Vad ska du göra? Visa mig mina värsta minnen?
Jag vill visa dina bästa, och att livet är värt det.
Våra liv har varit elände ända sen födseln,
och du säger att det är fint?
-Det funkar inte. -Titta bara.
Okej, jag börjar.
Inga pauser, ingen upprepning.
-Det. -Var.
-En. -Gång.
-En. -Pojke.
-Och. -Han.
-Hette. -Spike.
-Som. -Hade.
-En. -Väldigt.
-Liten. -Penis!
Nej! Va?
Upprepa. Och drick upp allt på en gång.
-Nej. -Det var en upprepning!
Det funkar inte. Det är slöseri med tid.
Jessie, sluta.
Titta bara.
Se så förtjust han är i dig.
Jag gillar dina händer.
De är väldigt eleganta.
Skapade för cellospel.
Du borde lära dig spela.
Jag kan redan spela cello.
Men jag fick sluta,
för att bära runt den mellan föreställningar tog på min rygg.
Se på din min.
Ryggskador är inget skämt.
Du tog rätt beslut.
Minns du känslan? Minns du hur lycklig du var?
-Sluta, Jessie. -Bara en till.
Din lillasyster sover i barnkammaren.
Och du sover här.
Och gråt inte. Ingen kommer.
Ser du vad livet är?
Vad det har varit för mig? För oss?
Fortsätt titta.
Även på en sån plats
fanns det ett ljus som lyste i mörkret.
Ljuset var din kärlek till din lillasyster.
Och hennes kärlek till dig.
Påstå inte att livet är värdelöst.
Säg aldrig att det är meningslöst, för…
Livet gav mig dig.
Därför är det värt att kämpa för.
Vad sa du till henne?
Vad sa hon till dig, Beatrice?
Därför ber vi vår Herre om styrka att bekämpa våra fiender.
Ge oss kraft att slå ner dem med stor vrede.
-Nej. Be inte! -I Jesu Kristi namn, vår Herre.
Säg inte amen!
-Amen. -Amen.
Du hade fel förut, Sherlock.
Vi kanske båda känner smärta, men vi är olika.
Nej.
Jag vägrar vara från er längre.
Du måste släppa taget.
Det måste vi båda.
Det var inte sorg som smärtade, utan att vi inte sörjde.
Tack för tillfället att få ta farväl.
Vi ska återförenas en dag.
Sherlock, gör nånting.
Jag kan inte. Jag är maktlös på den här sidan.
Du hade rätt. Det handlar inte om oss två mer.
Utan om flickorna.
-Du måste återvända. Ja. -Nej.
Du vet inte hur det är där.
Jag har ingen.
Jessie! Den är på väg! Stäng den!
Stäng den, Jessie.
Det kommer bli bra. Lita på mig. Jag älskar dig.
Mina lamm, det är dags för er belöning.
I livet efter detta.
Hedningar.
Sluta, syster! Jag skjuter!
Hedniska vapen kan inte skada de smorda.
Gå!
Billy.
Kom igen!
-Spike! -Vänta! Billy!
Du är oren. Jag ska döpa dig innan du dör.
Flickor, jag älskar er.
Båda. Så mycket.
Vi älskar dig med, mamma.
Du har varit en bättre vän för mig än jag förtjänar, John. Tack.
Sherlock!
Pappa, nej!
Sherlock!
Nej!
Släpp, Sherlock!
Jess!
Hjälp mig!
-Nej, jag kan inte! -Jo, det kan du!
Sherlock, släpp taget!
Snälla, hjälp mig rädda henne!
Snälla! Hjälp mig rädda henne!
Watson!
-Hon glider bort! Jag tappar taget! -Snälla!
Hjälp.
De är borta.
Jess…
Billy!
Jessie lyckades!
Det är över.
Spike.
Spike!
Hur är det?
Lever du?
Spike.
Tack och lov.
Är det över?
Alltihop?
Hon lyckades. Vi lyckades.
Bra gjort.
Nån av oss borde säga nåt.
Vad ska jag säga?
Nåja…
De älskade verkligen varandra.
Och en del kan inte leva om de är åtskilda.
Vad ska du göra nu, utan Sherlock?
Jag hittar nåt…
…att sysselsätta mig med.
Blir du med och äter fish and chips?
Vi har sparat ihop till det.
Nej, tack. Jag har middagsplaner.
Ja. Okej.
Öl.
-Det ser gott ut. -Häll upp, Spike.
-Jag är utsvulten. -Okej, tack.
Du är alltid hungrig.
-Maka på dig. -Visst.
Får man fish and chips som prins?
Ja, det får man.
Men vi äter dem bara ur kristallskålar.
Våra betjänter matar oss faktiskt.
Vill du ta en nypa frisk luft med mig?
Gärna det.
Beatrice,
jag kan inte stanna och äta.
Jag måste återvända.
Jag lovade min mor att åka till Europa i veckan.
Jag reser imorgon.
Vad menar du?
Som kunglig lever man med vissa förväntningar.
Förväntningar om…
…vem man kan vara med.
Vadå "vara med"?
"Vara med", på riktigt?
Ja.
Vem är den här personen?
Hon heter Helena. Helena Augusta.
-Gillar du henne? -Jag känner henne knappt.
-Gör du det? -Jag gillar dig. Det vet du.
Det verkar inte så.
Jag inte bara gillar dig…
Jag är helt förälskad i dig.
Det är det som är problemet.
-Så varför gå med på det? -För att jag måste.
Nej, det måste du inte, Leo.
Jag trodde du förstod.
Du kan vara vem du vill. Du göra vad du vill.
Har du varit så mycket med oss utan att förändras alls?
Jag sa ja, för det var enda sättet att få dem att hjälpa Billy.
Säg inget. Han skulle må dåligt.
Jag är ledsen, men om jag inte åker kanske de griper Billy igen. Jag…
Jag är så ledsen.
Varför be om ursäkt för att ha gjort nåt så snällt?
Jag ljög inte om vem jag var för att lura dig,
utan för att kunna vara mer äkta.
Alla jag mött förut låtsades gilla mig för att jag är prins.
Du gillade mig som en vanlig pojke.
Det var äkta, va?
Säg att det var det.
Det var det.
Det var äkta.
Även om jag lever i tusen år,
var det här äkta.
Du är inte klädd för att gå ut på middag.
Hungrig?
Kan du tända ljus genom att blinka?
-Med tankekraft? -Nej.
Kanske…
Hetsa upp nån genom att knäppa med fingrarna?
-Ja. -Verkligen?
Nej.
Där nere i kloakerna,
när Linnemannen vidrörde dig…
…vad såg du?
Vad var dina mörkaste tankar?
Var det råttor?
Berätta.
Jag kan vidröra dig och läsa dina tankar om jag vill.
Berätta.
Jag såg dig.
Jag såg dig överallt.
Du var skadad.
Ibland var du mer än skadad…
Jag vill inte prata om det, för jag…
Det var det du såg?
Det värsta du såg?
Spike…
Var det därför du vägrade tatuera dig?
För att du kände skuld?
Visst inte. Men de är vulgära.
Sånt är för pirater och bohemer.
Jag är läkare. Läkare har inte tatueringar.
Jag trodde det var för att du är lite…
Lite vadå?
Tja, lite feg.
Om du är så modig, gör vi ett avtal.
Om du skaffar en, går jag raka vägen till Soho och tatuerar mig.
Du är visst inte så säker längre.
-Det är inte det. -Vad är det, då?
Tja…
Jag vet inte hur sent tatuerarsalonger har öppet.
Jag…tänker inte tatuera mig.
Hur slutar man älska nån?
Ursäkta?
När man inte vill älska nån längre
för att det gör så ont,
hur slutar man?
Det går inte.
Mår du bra?
Alla lämnar mig.
Jag är här. Jag går ingenstans.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson