Det här är min hemstad Kurouzu.
Historierna jag ska berätta för er-
handlar om de många märkliga händelser som ägde rum här.
KUROUZU STATION
Shuichi! Välkommen hem.
Du, Kirie...
Vad sägs om att lämna den här stan tillsammans?
Vad menar du? Rymma?
Märker du ingenting?
Strömvirvlar har börjat bildas i den här ån.
Ja, jag antar det.
Det är inte allt. Jag märker av fler och fler virvelvindar också.
Och pappa har blivit konstig.
Jag tror att det är på grund av den här stan.
Han struntar i sitt jobb-
och stänger in sig på sitt arbetsrum.
Han bara sitter där och stirrar i timtals på sin spiralsamling.
Och medan han gör det börjar hans ögon...
...snurra runt, oberoende av varandra.
De rör sig märkligt smidigt.
Höger och vänster öga, oberoende av varandra?
Och en gång vid middagen...
Han blev rasande för att hans misosoppa saknade narutomaki.
Hur som helst, han kan inte slappna av utan sina spiraler.
Till och med när han badar måste han göra en strömvirvel.
Du behöver inte hålla tillbaka skrattet.
Innan du sett det själv kan du inte förstå hur skrämmande det är.
- Klockan är redan 17.00. - Jag hatar det där ljudet.
Det känns som dolkstötar i mina öron.
Det dystra havet, den olycksbådande fyren-
lömska berg och den här stadssiluetten...
Allt med det här stället gör mig vansinnig.
Just det! Det här stället driver mig faktiskt till vanvett.
Det är en spiral.
Spiralerna har börjat ta över den här stan.
Va? Vad var det du sa?
Jag är hemma!
Jag kan inte tänka på annat än spiraler numera.
Shuichis pappa?
När ni formar leran på drejskivan är det som riktig spiralkonst!
"Spiralkonst"?
Jaha ja, drejskivan.
Ibland blir jag faktiskt snurrig av den.
Så, vad säger ni? Skulle ni kunna tillverka en sak åt mig?
Nåt som är gjort för att ge mig den där snurriga känslan!
Och med en fin spiral på framsidan.
Så här, virvlande inåt...
En svart spiral vore perfekt.
Saken är den, herr Goshima-
att jag känner att det är nåt väldigt gåtfullt med spiraler.
Jag är säker på att det finns en mystisk kraft-
inuti var och en av dem.
Spiraler är fantastiska!
De är den allra högsta konstformen.
Du är en förstklassig konstnär som skapar såna underverk!
Så din pojkvän går på Midoriyama-gymnasiet?
Han var i Kurouzu tills högstadiet, så vi var alltid tillsammans.
Vad tråkigt för er. Men jag är lite avundsjuk.
Det finns ingen här som är min typ.
Inte? Men du är ju så söt. Du borde kunna få vem som helst.
Det här? När jag var liten-
försökte jag impa på en kille jag var kär i.
Jag låtsades vara lindansare, föll och fick det här ärret.
Men tack vare det blev killen och jag bästisar.
Ända sen dess har varje kille jag varit kär i gillat mig också.
Det kanske är ärret som gör att de dras till mig.
Så berätta hur din pojkvän är, Kirie.
Det är möjligt att du redan har sett honom på stationen.
Kanske det.
- Vad vacker hon är! - Det är Azami Kurotani.
Shuichi!
Välkommen hem.
Det här är min klasskamrat Azami Kurotani.
Hon bor i Midoriyama, men går i skolan här med mig.
Trevligt att träffas. Jag heter Kurotani.
Goddag.
Förlåt, men vi har bråttom.
Vad står på, Shuichi?
- Kände du ingenting? - Va?
Det var en spiral.
Jag kände dess närvaro från din vän.
Du måste vara försiktig. Den tjejen är en spiral.
Shuichi...
Jag är hemma.
Kirie, jag är just färdig med herr Saitos beställning.
Kan du leverera den åt mig?
Jag beklagar besväret, men jag behöver den inte längre.
Det har äntligen gått upp för mig-
att man kan skapa sina egna spiraler.
Titta, vad jag kan göra!
Leverans från Tanaka tunnbinderi!
Jag är här med artikeln ni beställde.
Jag har sett fram emot det.
Vänta!
Jag kan linda de flesta killar runt mitt finger.
Varför är det bara du som avvisar mig?
Shuichi...
Du! Vad är det du döljer på din panna?
Panna?
Menar du mitt halvmåneformade ärr?
Kirie måste ha berättat för dig. Jag är glad för det.
Om du ser det kommer du säkerligen...
Jag visste det! Det är en spiral!
En spiral?
Var det ett halvmåneformat ärr från början?
Ja, tack vare det här ärret har jag alltid kunnat...
Just det! Ditt ärrs ändar har vuxit ut och bildat en spiral.
Allt beror på den här stan och dess spiralkontaminering.
Skynda på och stick från Kurouzu innan allt blir värre!
Hur kan du säga så? Jag kan ju inte sluta tänka på dig!
Jag har aldrig känt så här förut!
Det är för ditt eget bästa!
Du måste lämna den här stan innan det är för sent!
Innan det är för sent...
Shuichi!
Kirie, vill du inte veta vad som hände?
Varför min pappa dog?
Jag hörde att han föll ner för trappan.
Det var bara vad vi sa. Men det var lögn.
Min pappa blev allt sämre, både psykiskt och fysiskt.
Mamma och jag besökte ett sjukhus i Midoriyama-
för att möjligtvis få honom inlagd.
När vi kom hem syntes min pappa inte till.
Hela huset var tomt, förutom...
Inne på pappas arbetsrum-
stod det en stor konstig tunna.
Vad kan det vara...?
Pappa hade tryckt ner sin egen kropp i tunnan för att bli en spiral!
Det bröt varenda ben i hans kropp och han dog.
Vad är det där?
- Vad i helsike är det där? - Vad då? Var?
Det där! Titta upp!
Röken från pappas kremering.
- Vad läskigt! - Det är en spiral!
- Jag har aldrig sett nåt liknande! - Det måste vara ett ont omen!
Titta, rökspetsen...
Den går ner i Trollsländedammen!
Sluta nu, älskling! Det räcker!
Lugna ner er, frun!
- Mamma! - Shuichi, det är din pappa!
- Mamma! - Ring efter en ambulans!
KUROUZU BRANDKÅR
Jag ringde just efter en taxi.
- Azami? - Mår du bra?
- Vad gör du här? - Jag bara kom hit.
Jag var orolig för dig av nån anledning.
Tack, Azami.
Azami... Din panna.
Vänta!
KUROUZU SJUKHUS
Fru Saito, doktorn är på väg!
Var är han?
Nej!
Kurotani!
Det är jag, Okada från klass C.
Jag ber dig, var snäll och gå ut med mig.
Du är envis. Jag har ju redan sagt nej.
Jag vet det.
Men du har nån sorts obeskrivlig tjusningskraft.
Det är som om jag dras till dig.
Hur många gånger du än nobbar mig kommer jag alltid tillbaka.
Jag kan inte hjälpa det.
Okej, gå till sidan 37 i era böcker.
Allvarligt, Katayama. Har du nån aning om vad klockan är?
Jag ber om ursäkt.
Magistern, Katayama är en slöfock!
Allt tar tio gånger längre tid för honom.
Ja, ja, nu räcker det.
Katayama, du är ju dyblöt igen.
Sa jag inte till dig att ta med ett paraply?
Och varför kommer du bara till skolan när det regnar?
- Förlåt mig. - Ja, ja, gå och sätt dig nu.
Okej.
Kom igen, slöfock! Har du nån kämpalust?
POJKARNAS OMKLÄDNINGSRUM
Jag blir irriterad bara av att se dig.
Jag kan inte andas, Tsumura.
Tror du att vi är polare eller nåt?
Du byter till och med om långsamt.
Vill du ha hjälp med det?
- Av med dem! - Kom igen, låt bli.
Vad håller ni på med?!
Ta en ordentlig titt!
KUROUZU SJUKHUS
Hon har varit livrädd för spiraler ända sen begravningen.
En spiral!
Hon var så rädd för sin egen hårvirvel att hon rakade huvudet.
Och sen...
Spiraler.
Hon skar av sina finger- och tåtoppar för att få bort avtrycken.
Hon säger bara att varje spiral hon ser-
påminner henne om pappas kropp när vi hittade den.
Och pappa...
Älskling, bli ett med mig i spiralen.
Hon säger att han kallar på henne.
Jag måste skyla mina fingertoppar och mitt hår.
Jag fick säga till sjukhuspersonalen att göra detsamma.
Hon har äntligen lugnat ner sig lite-
så att hon kan äta och sova igen.
Azami!
Azami! Det är väl du?
Vad hände med dig? Jag har varit så orolig.
Kirie, något är inte som det ska.
Jag kan inte se ordentligt.
Kan du ta en titt på mitt ansikte?
Vad ville du prata om? Var är Kirie?
- Kirie kommer inte. - Vad menar du?
Beklagar, men vi kom överens om det.
Shuichi. Jag har längtat efter att träffa dig.
Kurotani, du håller väl ditt löfte och går ut med mig?
Nej, Okada.
Jag behöver inte dig mer. Stick nu.
Va? Du sa att du skulle bli min flickvän om jag tog hit honom!
Det var bara Shuichi jag ville träffa.
Fan också... Du lurade mig!
Kurotani...
Vad i helsike har hänt med dig?
- Kirie! - Shuichi!
- Här uppe! - Shuichi!
Vad gör du där?
- En kille blev insugen! - Va?
Det var Azami Kurotani! Titta!
Azami?
Och nu blir hon insugen av spiralen på hennes egen kropp!
Vad vi inte hade insett än var att alla hemskheter vi bevittnade...
...bara var början av spiralen.
Text: Johan Gustafsson Iyuno