To je moj rojstni kraj, Kurouzu.
Zgodbe, ki vam jih bom povedala, opisujejo vrsto nenavadnih dogodkov,
ki so se tu zgodili.
UZUMAKI
Živjo, Shuichi.
Dobrodošel nazaj.
Kirie...
Si kdaj razmišljala, da bi skupaj odšla iz tega kraja?
Kako to misliš? Da bi pobegnila?
Nisi opazila, kaj se dogaja?
V potoku nastajajo vrtinci.
Ja, vidim.
To ni vse. Tudi veter se vrtinči.
Ta kraj vpliva na mojega očeta. Čuden je, odkar se je to začelo.
Ne hodi v službo, cele dneve je v delovni sobi.
Ure sedi in strmi v svojo velikansko zbirko spiral.
V tistih trenutkih se njegove oči...
...Začnejo vrteti.
Neusklajeno.
Brez najmanjšega napora.
Desno in levo oko neodvisno?
Nekoč pri večerji...
Razjezil se je, ker v juhi ni bilo spiralnih ribjih pogačic.
Brez spiral se ne more pomiriti.
Celo ko se kopa, potrebuje vrtinec.
Razumem, zakaj se smejiš.
Dokler tega ne vidiš na lastne oči, ne razumeš te groze.
Pet je že ura.
Sovražim ta zvok. Kot bi mi prebadal ušesa.
To turobno morje... In ta zlovešči svetilnik.
Zahrbtne gore in obris mesta.
Vsak centimeter tega kraja se mi zažira pod kožo.
To je to! To mesto me žene v norost.
Zaradi njega sem razdražljiv, neuravnovešen. Povsod vidim spirale.
Kaj si pravkar rekel?
Doma sem.
Spirale, ves dan razmišljam samo o spiralah.
Kaj Shuichijev oče počne tu?
Z oblikovanjem gline na lončarskem vretenu
- uteleša umetnost spirale. - Utelešam umetnost spirale?
O lončarskem vretenu govorite. Ja, včasih se mi zavrti.
Točno tako. Lahko pri vas naročim vreteno?
Od katerega se mi bo vrtelo?
In lahko nanj narišete spiralo?
Tako, kot je ta, ki se približuje?
Jasno jo vidim. Črna bi bila popolna. -Kaj?
Veste, g. Goshima, v spiralah je nekaj globoko skrivnostnega.
Prepričan sem, da imajo vse čudežno moč.
Niso spirale čudovite? Ni veličastnejše oblike!
Vrhunski mojster ste, čudeže ustvarjate.
Res? Tvoj fant hodi v srednjo šolo v Midoriyami?
V Kurouzuju je bil do višjih razredov. Skoraj vsak dan sva bila skupaj.
Gotovo je obema hudo.
Ampak zavidam ti. Tu ni nihče moj tip.
Res? Zelo lepa si, kateregakoli fanta bi lahko imela.
To? Kot deklica sem skušala narediti vtis na nekega fanta.
Pretvarjala sem se, da znam hoditi po vrvi. Padla sem in dobila brazgotino.
Smešno je, da sva na koncu postala dobra prijatelja.
Od takrat sem všeč vsem fantom, ki so všeč meni.
Nenavadno, toda mogoče jih privlači prav ta brazgotina.
Kirie, povej, kakšen je tvoj fant.
Najbrž si ga videla.
- Mogoče sta se srečala na postaji. - Mogoče.
- Kako je lepa. - To je Azami Kurotani. -Čudovita je.
Shuichi!
Dobrodošel nazaj. To je moja prijateljica Azami Kurotani.
V nasprotno smer potuje.
V Midoriyami je doma, hodi pa na mojo šolo.
- Me veseli. Azami sem. - Tudi mene.
Oprosti, mudi se nama.
Kaj se dogaja, Shuichi?
- Nisi čutila, Kirie? - Kaj?
Spirala. Prihajala je iz tvoje prijateljice.
Previdna bodi, slišiš? Ta punca je spirala.
Joj, Shuichi...
Doma sem!
Živjo, Kirie. Pravkar sem končal naročilo za g. Saita.
Ga lahko dostaviš?
Oprosti, ker sem ti naložil delo, toda ne potrebujem ga več.
Končno se mi je posvetilo.
Spoznal sem, da lahko sam ustvariš spiralo.
Poglej, kaj zmorem. Osupla boš.
Dostava iz podjetja Tanaka. Izdelek po meri, ki ste ga naročili, gospod.
Komaj čakam.
Hej!
Večino mladeničev vrtim okrog prsta, ti pa...
Zakaj me samo ti zavračaš?
Shuichi, prosim...
- Kaj skrivaš na čelu? - Na čelu?
Aha, to. Brazgotino v obliki polmeseca?
Kirie ti je gotovo povedala.
Vesela sem, da ti je.
Poglej jo, mogoče boš podlegel mojim čarom.
Vedel sem. Spirala.
Spirala?
Je bila najprej polmesec? -Ja.
Zaradi brazgotine sem vedno lahko...
Tvoja brazgotina se je razvila v spiralo.
Vse je povezano s tem mestom. Nedavna kontaminacija s spiralami...
Pobegni. Pojdi iz Kurouzuja, preden se poslabša.
Odidem naj? Ves čas razmišljam o tebi.
- Nisem se še tako počutila. - V svoje dobro.
Poslušaj me. Pojdi iz mesta, preden bo prepozno.
Pojdi iz tega mesta, preden bo prepozno.
Shuichi!
Kirie, te ne zanima, kaj se je zgodilo?
Kako je moj oče umrl?
- Slišala sem, da je padel po stopnicah. - To smo vsem rekli.
Lagali smo.
Moj oče je hiral duševno in telesno.
Z mamo sva ga hotela poslati v specializirano bolnišnico.
Ko sva prišla domov pozno tisti večer, o očetu ni bilo sledi.
Hiša je bila prazna.
Razen...
Sredi njegove delovne sobe je bila velikanska čudna kad.
Od kdaj ima to?
Oče se je strpal v to kad in se spremenil v spiralo.
Polomila mu je vse kosti in umrl je.
Kaj je to?
Kaj je to, hudiča? -Kaj?
Kje? -Tam. Na nebu.
Očetov dim iz krematorija.
V spiralo se oblikuje. Prvič vidim kaj takega.
Slabo znamenje je.
Čakajte. Dim se polega.
Spušča se v Jezero kačjih pastirjev.
Dragi, nehaj! Dovolj je bilo!
Ga. Saito, pomirite se.
- Mama, kaj je narobe? - Shuichi, jasno ga vidim.
Tvoj oče je tam.
- Mama! - Pokličite rešilca!
Poklicala sem taksi, ko sem slišala.
Azami, si dobro?
Kaj počneš tu?
Oprosti, ker sem kar prišla. Skrbelo me je zate.
Hvala, zelo prijazna si.
Azami, tvoje čelo...
Čakaj!
Ga. Saito, zdravnik prihaja. Pomirite se.
Ga še enkrat pokličemo?
Mama, prosim.
Živjo, Azami.
To sem jaz, Okada iz razreda C.
Hotel sem te vprašati, ali bi šla ven z mano.
Ne že spet. Odgovor je še vedno ne.
Ja, vem. Toda nekaj na tebi me neustavljivo privlači.
Ne morem pojasniti niti se upreti.
Čeprav me zavračaš, ne bom odnehal.
Zate bom naredil vse.
Odprite učbenike na 37. strani.
Za božjo voljo, Katayama. Veš, koliko je ura?
Oprostite, ker zamujam.
Učitelj, Katayama je počasné.
Uganite, na koga bi stavil v tekmi med njim in polžem.
Mir, otroci. Nehajte.
Katayama, vidim, da si povsem premočen.
Rekel sem ti, da odpri dežnik, kadar dežuje.
In zakaj prideš k pouku samo, kadar dežuje?
- Oprostite... - V redu je. Sedi.
V redu.
Dajmo, počasné. Igraš ali ne?
Samo pogledam te, pa se razkurim.
Ne morem dihati, Tsumura...
Misliš, da sva prijatelja?
- Še preobleči se ne moreš hitro. - Ne skrbi, pomagali ti bomo.
Kaj mu počneš?
Poglejte ga!
Od pogreba se zlomi ob vsakem pogledu na spiralo.
Spirala! Spirala!
Zaradi strahu pred lastno figo si je obrila glavo.
In potem...
Odrezala si je blazinice na prstih.
Ponavlja, da vsaka spirala, ki jo vidi,
prikliče spomin na odkritje očetovega polomljenega telesa.
In potem...
Ljubezen moja. Postani eno z mano v spirali.
Pravi, da jo kliče.
Skrivati moram prstne blazinice in lase.
In na to opozoriti zdravnike in medicinske sestre.
Toda končno se je malo pomirila.
Dovolj je, da nekaj poje in se naspi.
Azami!
Azami, počakaj! To si ti, kajne?
Kam si izginila? Skrbelo me je zate.
Kirie, nekaj ni v redu. Desnega očesa ne morem izostriti.
Me lahko pogledaš v obraz?
Za kaj gre? Kje je Kirie?
- Kirie ne bo prišla. - Kako to misliš?
Žal mi je, tak je bil dogovor.
Tu si.
Razmišljala sem o tebi, Shuichi.
Dobro, Azami. Boš držala besedo in šla z mano na zmenek?
Ne bi rekla. Zame nisi več koristen. Adijo.
Zakaj? Rekla si, da boš moja punca, če ga pripeljem.
Tepček, edini, ki ga hočem videti, je Shuichi.
Mrha! Lagala si!
Azami?
Kaj se ti je zgodilo?
- Kirie? -Shuichi? Kje... - Tu sem.
- Kaj počneš tam? - Pravkar je vsesala tipa.
- Kaj? - Azami ga je živega pogoltnila.
Poglej.
Azami?
Zdaj njo vsesava spirala, ki se je pojavila na njenem telesu.
Takrat še nismo vedeli,
da so vse grozote, s katerimi smo se soočili,
vse, kar se je zgodilo,
le začetek
našega padca v spiralo.
MEDIATRANSLATIONS