KEIKO NAKAYAMA KIRIE GOSHIMA
Sneglen.
Det er organet i øret, der opfanger lyde.
Det er nok den mest tydelige spiral i menneskekroppen.
Hvordan har De det, fru Saito?
Meget bedre, doktor.
Skræmmer spiraler Dem stadig?
Ja, de skræmmer mig.
Jaså? Hvad siger De så til -
- at lade det psykiatriske hospital i Midoriyama undersøge Dem?
Men det hospital ... Ikke, Shuichi?
Vil De ikke på det hospital?
Er De utryg ved, at det er et psykiatrisk hospital?
Det behøver De ikke at bekymre Dem om.
Det kom jeg i tanke om -
- da jeg så en tegning på hospitalsdirektørens kontor.
Mor barberede sit hoved og skar fingeraftrykkene af.
Hun tror, at hun har fjernet alle spiraler på sin krop
- men hvad hvis hun opdager dem i ørene?
For pokker da! Endnu en myggesværm!
Hanmyg danner en sværm før parring.
Den er spiralformet.
Nu du siger det, har jeg set det tit.
Er det derfor, der har været så mange myg på det seneste?
Det er forbandelsen. Det er spiralforbandelsen.
Endnu en ambulance!
11 gravide kvinder er efter sigende indlagt siden i morges -
- da de følte sig utilpasse efter mange myggestik.
Frk. Goshima?
Der er fyldt op på gynækologisk, så De må dele stue.
Ja da. Keiko?
- Nå, kender De hende? - Ja, hun er min kusine.
KEIKO NAKAYAMA KIRIE GOSHIMA
- Tak, Kirie. - Det var da så lidt.
Hvad er det her, Keiko? Den er virkelig tung.
Bare læg den ind på hylden.
Okay.
KUROUZU HOSPITAL
Patienten er død!
- Der er to døde herinde! - Hvad?
Hvad er der sket med dem?
De er helt dækkede af insektbid.
Ja.
Uanset hvad lader de til at være drænet for blod.
Vi må ringe efter politiet.
Blev de myrdede?
Jeg hørte ellers ingenting i aftes.
Det eneste, jeg hørte, var vist summen af myg.
KEIKO NAKAYAMA KIRIE GOSHIMA
Tænk, at nogen begik mord på hospitalet.
- Og så endda tre! - Ja.
Men hør lige her, Kirie.
- Barnet er begyndt at bevæge sig. - Er det sandt?
- Kirie, hvordan har du det? - Shuichi!
Nej, glem det! Du stikker ikke mig!
Shuichi!
Vidste du, Kirie -
- at kun hunmyg, der skal til at lægge æg, suger blod?
De suger blod fra dyr for at nære de æg, de bærer i bugen.
Hvad foregår der? Du skal gå! Skynd dig!
Undskyld, Keiko.
Han har været lidt sær på det sidste.
Det er okay, Kirie.
KUROUZO HOSPITAL
Keiko, pas nu på, at du ikke bliver stukket.
Tak, men det er helt fint. Jeg hader ikke myg.
Jeg kan lide myg. Jeg elsker dem ...
Hvad i alverden laver de?
Det skulle du ikke have set!
Nej!
Hallo, hvad foregår der?
Hold jer væk!
Dit blod! Giv os dit blod!
Hvad er det for en larm? Hvad sker der?
- Giv os dit blod! - Nej!
Skal vi stoppe for i aften?
Det var lækkert!
- Lad os gå tilbage til vores stue. - Ja, lad os sove.
Vent!
Tror du, at du kan slippe af sted med at lure på andres hemmeligheder?
Stop! Hjælp mig, Keiko!
- Blod ... giv mig dit blod! - Keiko?
Lad være!
Dø!
YUKIE SAITO
Skynd dig, kære. Bliv en spiral som mig!
Nej! Aldrig!
Jeg vil kravle ind i spiralen i dit øre og falde i søvn!
YUKIE SAITO
KUROUZU HOSPITAL
Jeg så det med mine egne øjne!
- Det kan da ikke ... - Var det ikke en drøm?
Det er sandt! De gravide kvinder drak blod!
Din far sagde noget sært om spiraler i mine ører.
Far er jo død! Det var bare en drøm, mor.
Jeg må være sikker!
- Jeg må se den tegning! - Mor!
Doktor! Åh!
Anatomitegningen er væk!
Ja, den var gammel, så jeg kasserede den.
Hvad gjorde De?
Så må jeg spørge Dem direkte! Er der en spiral i menneskets øre?
En spiral? Nej, det er da ikke.
Virkelig?
Men, fru Saito, sårene på Deres fødder må da gøre ondt.
- Giv hende et drop mod smerterne. - Ja, doktor.
Lad os gå tilbage til stuen, fru Saito.
Er det sandt? Er det virkelig sandt?
YUKIE SAITO
Åh nej... nej!
Inde i dine øre ...
Nej!
De er der!
Der er spiraler!
Han er kravlet ind i spiralerne i mine ører!
Jeg må skynde mig at få ham ud ...
Jeg troede, at vi klarede det ved at tage tegningen ned -
- men vi må hellere få hende til en specialist med det samme.
Alt snurrer rundt ...
Min krop snurrer rundt og rundt ...
Nej! Jeg vil ikke være en spiral!
De ligner ...
KUROUZU HOSPITAL
NYFØDTE
KIRIE GOSHIMA
Tak for mad.
Du har næsten ingenting spist!
Jeg kan ikke lide de svampe. De lugter lidt af blod.
De svampe er så lækre.
Vores gynækolog, dr. Kawamoto, siger, at de er sunde, så vi kan bare spise.
- Jeg ville spise dem alligevel. - Ja, ikke?
Hvad mon der ...
Jeg vil hurtigt tilbage!
Til det varme sted!
Mon vi kan komme tilbage?
Ja da. Fyren, der tog os ud, kan komme os ind igen.
Han er sikkert ved at komme Makio tilbage nu.
Bare det snart er min tur!
Jeg glæder mig sådan.
Du er så fræk.
Det var Keikos stemme!
Det kom herfra!
Dr. Kawamoto! Jeg hørte Keiko skrige lige før.
Et spædbarns nuttethed
er et våben, der skal sikre, at det modnes til uafhængighed.
Men uanset hvor mange gange jeg klipper navlestrengen på dem her-
- bliver de ved med at regenerere moderkagen.
De regenererer moderkagen for enden af deres navlestreng.
Så højt ønsker de at vende tilbage til det sted -
- og den tilstand, de kom fra.
Så disse svampelignende tingester med spiralmønstre ...
Ja, de er moderkager.
De begyndte at vokse spontant under fødslerne herinde.
Keiko!
Dr. Kawamoto, giv mig blod!
- Hvad laver du? Slip mig! - Skynd dig nu!
Så lækkert ...
- Svampe! - Hvor er der mange!
Mere ... jeg må have mere!
Tak for alting.
Pas nu godt på Dem selv.
- Kom så, skynd dig. - Det gør altså ondt.
Vi holder velkommen-hjem-fest for Kirie.
Du kommer vel også, Shuichi?
En fest! Juhu!
Dit hus er jo lige ved siden af Guldsmededammen!
Den dam er helt inficeret af spiraler!
Fest! Skynd dig!
- Velkommen hjem! - Velkommen hjem, søs!
Tak.
Hold dig ikke tilbage, Shuichi. Spis bare.
Jo tak ...
Du må jo være helt udsultet.
Du bør komme på besøg oftere, Shuichi.
Ja.
Hvad er der, Shuichi?
Du ser det også, ikke, Shuichi?
Jeg er meget stolt af den tallerken.
Din far forstod sig virkelig på kunst.
Før han døde, sagde han, at lertøj er spiralens kunst.
Han fik mig til at indse, hvad sand kunst er.
Hvad kan vi forvente af tyfon nr. 1, der snart går i land i Japan?
Shuichi spiste ikke så meget, vel?
Ja ...
De er virkelig klamme.
På det seneste laver han ikke andet.
Et ansigt ...
De ligner Shuichis far og mor ...
- Shuichi! Hjælp os! - Shuichi!
Lad mig se, hvad der er i den ovn.
Åh, er du her stadig?
De kalder på mig!
Nogen kalder på mig inde fra ovnen!
Det er da umuligt.
Shuichi!
- Hjælp os, Shuichi! - Shuichi!
Hvordan kan min far og mor være inde i den ovn?
- Shuichi! Det brænder! - Shuichi!
Shuichi!
Jeg ringer efter brandvæsnet!
Den kraftige tyfon, der er opstået sent på sæsonen -
- forventes at fortsætte nordpå ...
- Det er farligt, far. Kom nu ned! - Ja.
Den voldsomme tyfon er gået i stå over Kurouzu af uforklarlige årsager.
Kraftige vinde raser fortsat over byen.
Meteorologisk Institut ved ikke, hvorfor den er stoppet.
Jeg står her i Kurouzu. Tyfonen viser ingen ...
Kobayashi? Vi kan se noget på elmasten bag Dem.
Hvad for noget? Elmasten bag mig?
- Kan I se det? - Kan det skyldes tyfonen?
Er det en kvinde? Er hun død?
- Er De der, Kobayashi? - Ja, jeg er her.
Hvad sker der? Den har ikke rykket sig i snart to timer.
Eksperterne ved det ikke engang.
- Hvad var det? - Det ved jeg ikke.
Hvem er det?
Det er tyfonens øje! Det leder efter dig, Kirie.
Vær nu ikke dum, Mitsuo. Man kalder det et øje -
- men tyfoner har altså ikke øjne.
Kirie ...
Jeg kommer!
- Shuichi? - Kirie! Kom!
Hvis du bliver, bliver både huset og din familie smadret!
Se. Den tyfons øje ...
De truende, roterende skyer!
Har du ikke hørt det? De kalder på dig!
Det var kærlighed ved første blik. Tyfonen er forelsket i dig!
- Men det er da ... - Skynd dig! Denne vej!
Kirie ...
Kirie!
- Mit ben sidder fast! - Hvad? For fanden da!
Er du uskadt!
Jeg hjælper!
Hun blev jo suget op i tyfonens øje!
Hvorfor?
Kirie ...
Tyfonen må have taget fejl af hende og mig ...
Hvis det her fortsætter, bliver hele byen ...
Kirie ...
Ned!
Denne vej!
Kirie ...
Tyfon nr. 1, der gjorde stor skade på Kurouzu -
- mens den var gået i stå der, er forsvundet uden varsel.
Hvorfor den forsvandt, vides ikke. Tyfon nr. 2 ...
Hvad var det?
Mus, tror jeg. De er så irriterende!
Jeg har hørt, at disse rækkehuse blev bygget i Meiji-tiden.
Gad vide, hvorfor så primitivt et hus ikke blev ødelagt af tyfonen.
Det er nok mere robust, end det ser ud.
Monstret! Det er monstret!
Jeg vidste det! Der går rygter om et monster her.
Hver nat dræber og æder det hunde!
Hvad er det, du siger?
Der findes ikke monstre!
Det er rigtigt! De siger, at en masse allerede er blevet ædt!
- Jeg kommer! - Fru Goshima?
Det er Wakabayashi, jeres nabo.
Godaften, hr. Wakabayashi.
Er det mors ven?
Vi hilste på i dag. Han bor inde til venstre.
Han mistede sit hjem i tyfonen ligesom os.
- Godaften. - Godaften. Det var rart at møde jer.
Ejendomsmægleren, der fandt dette sted, har fortalt mig -
- at en fattig, gammel kone og hendes søn bor inde til højre.
Det er vist sønnen, der stønner sådan.
Hvad? Er det ikke et monster?
- Nå, det rygte har du også hørt? - Stop.
Han skulle se lidt sær ud på grund af en kronisk sygdom.
Det var sådan, rygtet startede, men I behøver ikke være bekymrede.
- God aften. - Tak, det var pænt af Dem.
Godt, der ikke er noget monster.
Sikken rar, ung mand.
Men det er da sært. Jeg gik derhen for at hilse flere gange -
- men ingen lod til at være der.
Måske hører hun ikke så godt. Hun lød til at være oppe i årene.
Ja, det kan da godt være.
Sønnen stønner igen!
Nej, det er ...
Mon ikke det er den gamle dames stemme?
Sådan en gråd er ikke normal.
- Måske er der sket hende noget! - Kirie!
- Vent, Kirie! Jeg går med! - Jeg ser efter.
Frue!
Hvad er der, frue?
Min søn ... min søn er død!
Hvordan så han ud? Sønnen?
Det bør jeg ikke tale om.
Jeg kiggede lidt ind gennem vinduet omme bagved før.
Der var små huller i gulvet, hvor sønnen må have sovet.
Masser af dem.
Hvad mon det kan være?
Undskyld, men jeg har ikke lyst til at tale om det.
Kirie ... sikken smuk og viljestærk kvinde.
Jeg kan ikke tage øjnene fra dig.
Hvad er det?
Hr. Wakabayashi?
Kirie! Hvad i alverden er det!
Yamaguchi?
Der er en fjeder i hans krop!
Den er fra en bils affjedring.
- Hvad er det? - Det er så uhyggeligt!
- Kom. - Ja.
Der blev ved med at ske sære ting i vores by og for os.
Når jeg ser tilbage på det, var jeg måske allerede immun over for dem.
Tekster: Trine Nørgaard Berthelsen Iyuno