205 Kirie
Polž.
Del ušesa, ki zaznava zvok.
To je najbrž najbolj očitna spirala v človeškem telesu.
Direktorja bolnišnice
Ga. Saito, bolje ste.
Res je, doktor. Zdaj se počutim veliko bolje.
Vas misel na spiralo še vedno prestraši?
Zgrozim se. - Žal mi je, da to slišim.
Poskusiva tako. Napotil vas bom v psihiatrično bolnišnico v Midoriyami.
Ni to bolnišnica za... Shuichi?
Vas to skrbi?
Mogoče zaradi stigme, ki spremlja psihiatrične bolnišnice?
Verjemite, ni razloga za zaskrbljenost.
Spominjal me je na anatomski poster v pisarni direktorja bolnišnice.
Mama si je obrila glavo in odrezala prstne konice.
Prepričana je, da se je znebila vseh spiral v telesu.
Predstavljaj si, da izve, da ima spiralo v ušesu.
Prekleto. Spet roj komarjev.
Samci oblikujejo roj, ko se parijo.
V obliki spirale je.
Ko si jih omenil, sem jih videla veliko.
Zakaj je toliko komarjev?
To je prekletstvo. Prekletstvo spirale.
Spet rešilec. Samo zjutraj smo sprejeli več kot deset nosečnic.
Slabo jim je po tisočih pikov komarjev.
Gdč. Goshima?
Porodnišnica je polna. Morali si boste deliti sobo. -Seveda.
Keiko?
Jo poznate? - Ja. Sestrični sva.
KEIKO, KIRIE
Hvala, Kirie. - Malenkost.
Keiko, kaj je to? Težko je.
Samo v omaro daj. - Bom.
BOLNIŠNICA KUROUZU
UZUMAKI
BOLNIŠNICA KUROUZU
Ta pacient je mrtev.
Tudi tu sta dva mrtva. - Dva?
Kaj se jim je zgodilo?
Polni vbodov so.
Ja. Karkoli je bilo, jim je izsesalo vso kri.
Poklicati moramo policijo.
So jih umorili?
Sinoči nisem nič slišal. Pa ti?
Samo brenčanje komarjev.
205 KEIKO, KIRIE
Ne morem verjeti, da so se tu zgodili umori. Kar trije.
Veš, kaj se je zgodilo? Otrok se je začel premikati. -Res?
Kirie, kako se počutiš? - Shuichi!
Še en komar. Niti kaplje moje krvi ne boš dobil.
Shuichi!
Kirie, si vedela, da samo samice, ki nosijo jajca, sesajo kri?
Gostijo se z živalsko krvjo, da bi nahranile jajčeca v trebuhu.
Kaj počnete?
Oditi morate, takoj.
Oprosti, Keiko. Zadnje čase se čudno obnaša.
V redu je.
BOLNIŠNICA KUROUZU
Keiko, ne pusti, da te komarji pikajo.
Hvala, je že v redu. Komarji me ne motijo.
Pravzaprav so mi všeč, zelo.
Kaj počnejo?
Ne bi smela biti tu.
Kakšno razgrajanje je to?
Poberite se!
Kri. Daj nam svojo kri.
Kaj je ta direndaj? Kaj se dogaja?
Daj nam kri!
Dovolj je za nocoj.
Slastno je bilo. - Vrnimo se v svoje sobe.
Naspimo se.
Ne tako hitro.
Misliš, da lahko odkriješ našo skrivnost in kar tako odkorakaš?
Nehajte! Keiko, pomagaj mi!
Kri! Daj mi vso svojo kri. - Keiko.
Ne počni tega.
Umri!
103 YUKIE
Ljubezen moja, postani eno z mano v spirali.
Ne! Nikoli!
Rad bi zdrsnil v spiralo v tvojem ušesu, draga.
Rad bi se zvil vanjo in zaspal.
103 YUKIE
BOLNIŠNICA KUROUZU
Toda na lastne oči sem videla. - Sliši se za lase privlečeno.
Gotovo ni samo nočna mora?
Ne. Te nosečnice so pile kri.
Tvoj oče je rekel nekaj nenavadnega. O spiralah v ušesih.
Očka je mrtev. Samo sanjala si, mama.
Prepričati se moram. Ta plakat moram videti na lastne oči.
Mama, prosim. - Doktor.
Ojoj.
Ni ga. Ni plakata.
Zastarel je. Proč sem ga vrgel. - Kaj?
No, prav. Sami mi povejte. Ne lažite mi. Imamo v ušesu spiralo?
Spiralo? Seveda ne. Kako bi jo imeli?
Je to res?
Pomembnejše je, da vas rane na nogah gotovo bolijo.
Dajte ji kaj proti bolečinam. - Takoj, doktor.
Greva v vašo sobo.
Je to zagotovo res?
103 YUKIE
Ne! Prosim, ne!
V tvojih ušesih so.
V tvojih ušesih. V tvojih ušesih.
V tvojih ušesih. - Ne!
V tvojih ušesih so.
V mojih ušesih je. Splezal je v spirale v mojih ušesih!
Spraviti ga moram ven! Hitro!
Za trenutek sem pomislil, da smo se izognili nevarnosti, ko sem snel risbo,
toda specialist jo mora takoj pregledati. -Ja.
Zakaj se vse vrti? Moje telo se vrti in vrti.
Ne! Nočem postati spirala!
Izgleda kot...
BOLNIŠNICA KUROUZU
Novorojenci
205 KIRIE
Hvala, sita sem. - Skoraj nič nisi pojedla.
Te gobe mi niso všeč. Smrdijo po krvi.
Gobe so odlične. - Naš porodničar dr. Kawamoto pravi,
da so zdrave in naj jih pojemo, kolikor jih hočemo.
Mene ni treba prepričevati. Vsekakor bi jih pojedla.
Otroška soba
Zanima me, kaj se dogaja.
Komaj čakam, da se vrnem na topel kraj.
Se lahko vrnemo?
Seveda. Tisti človek nas je izvlekel, lahko nas vrne.
Stavim, da pravkar vrača Makio.
Upam, da sem naslednji.
Tudi jaz. Komaj čakam.
Kako si poreden.
To je Keiko.
Porodna soba
Sem.
Dr. Kawamoto. Slišala sem Keikine krike.
Srčkanost otroka je orožje, ki zanesljivo dozoreva v neodvisnost.
Malčki so odločni.
Režem popkovnico, toda posteljica se regenerira.
Na koncu popkovnice jim raste nova.
Tako odločni so se vrniti v njim ljubo maternico.
V njihov ljubši obstoj.
Torej so te gobe s spiralnim vzorcem...
Ja. To so posteljice.
Spontano so začele rasti, med rojstvom v tej sobi.
Keiko!
Doktor, prosim...
Kri potrebujem.
Kaj počnete? Pustite me! - Takoj! Kri potrebujem. Takoj.
Slastno... Kako slastno.
Toliko gob.
Še, še...
Potrebujem še...
Hvala za vse. - Pazite nase.
Pridi, greva. - Boli me.
Nocoj imamo zabavo za Kirie. Upamo, da boš prišel, Shuichi.
Zabava? To!
Tvoja hiša je poleg Jezera kačjih pastirjev. Polno je spiral.
Zabava! Zabava! Gremo!
Dobrodošla doma, Kirie. - Ja, dobrodošla, sestra. -Hvala.
Shuichi, kar pogumno. Vzemi.
Prav. Hvala.
Očitno si sestradan. - Večkrat bi moral priti.
Kaj je narobe?
Tudi ti vidiš, kajne? Ponosen sem na to delo.
Tvoj oče je resnično razumel umetnost.
Govorila sva pred smrtjo. Rekel je, da je lončarstvo umetnost spirale.
Zaradi njega sem spoznal, kaj je prava umetnost.
Tajfun se približuje. Kaj nas čaka?
Ubogi Shuichi ni veliko jedel.
Srhljivi so. Zadnje čase izdeluje samo čudne stvari.
Obraz.
Ta obraza izgledata kot Shuichijeva mama in oče.
Shuichi! Pomagaj nama!
Videti moram notranjost te peči. - Shuichi. Kako dolgo si tu?
Kliče me. Nekdo me kliče iz te peči.
Ne bodi smešen. Nemogoče.
Shuichi!
Pomagaj nama, Shuichi!
Kako? Kako sta moja mama in oče lahko v tej peči?
Peče! Peče!
Shuichi!
Poklicala bom gasilce.
Močni tajfun, neobičajen za ta čas leta,
se bo pomikal čez kopno proti severu. - Očka, pridi dol. Nevarno je. -Takoj.
Pošastni tajfun se je ustavil nad mestom Kurouzu,
ki ga veter neusmiljeno šiba.
Japonska meteorološka služba ne more pojasniti...
Oglašam se v živo iz Kurouzuja. Ta tajfun...
Kobayashi? Nekaj vidimo na drogu.
Kaj?
Je to žrtev tajfuna?
Si tam? Kobayashi, si tam? - Ja, tu sem.
Kaj se dogaja? Nad nami kroži skoraj dve uri.
Niti meteorologi ne vedo, zakaj, - Kirie!
Kaj je bilo to? - Ne vem. -Kirie!
Oko neurja. Tebe išče. To moraš videti, sestra.
Trapast si, Mitsuo.
Imenuje se oko nevihte, toda nevihte nimajo oči. -Kirie.
Kirie.
Že grem.
Shuichi! -Kirie! Pridi.
Če ostaneš, bosta tvoja hiša in družina uničeni.
Poglej. Oko nevihte.
Vidiš vrtince zloveščih oblakov? Tvoje ime kličejo.
Kot ljubezen na prvi pogled. Ta tajfun je obseden s tabo.
Misliš resno? - Hitro. Sem. -Kirie!
Kirie! -Moja noga. Obtičala sem. - Kaj? Obtičala? Prekleto.
Si dobro? Pomagala ti bom.
Pogoltnilo jo je oko nevihte.
Zakaj?
Kirie.
Nevihta jo je zamenjala zame.
Če bo še dolgo tu, bo vse mesto...
Kirie.
Dol!
Sem!
Siloviti tajfun, ki je opustošil Korouzu,
je skrivnostno izginil.
Za nenadno izginotje ni pojasnila. Drugi tajfun...
Ste slišali? -Mislim, da so miši. Dovolj imam.
Če je verjeti zgodbam, so to hišo zgradili pred obdobjem Meiji.
Kako je mogoče, da tajfun ni uničil povsem običajne hiše?
Trdnejša je, kot je videti.
To je on! Pošast!
Vedel sem, da govorice držijo. Bral sem, da tu živi pošast.
Ponoči žre pse iz soseske. - Kako lahko govoriš take strahote?
Pošasti ne obstajajo, ljubček.
Res je. Požrl je veliko psov.
Že grem! - Ga. Goshima? Vaš sosed sem.
G. Wakabayashi.
Mamin prijatelj? - Na levi. Spoznala sva se danes.
Pravi, da je zaradi neurja ostal brez hiše kot mi.
Dober večer. -Dober večer. Me veseli, da smo se spoznali.
Nepremičninski agent pravi, da uboga starka s sinom
živi desno od vas. Menda sin ves čas stoka.
Kaj? Ni pošast? - Vidim, da si slišal govorice.
Tiho. -Pravijo, da izgleda čudno zaradi kronične bolezni.
Tako so se začele govorice o pošasti. A ne skrbite.
No... - Nasvidenje.
Hvala. Prijazni ste.
Dobro, da ni pošasti.
Prijazen mladenič.
Nenavadno. Oglasila sem se popoldne, da bi se predstavila. Nikogar ni bilo.
Revica mogoče slabše sliši. Zdi se, da je to starejša ženska.
Ja. Mogoče zato.
Spet se oglaša.
To ni... Se ti ne zdi...
...Da je to starka?
Nekako čudno stoka.
Kaj, če je kaj narobe? Kaj, če se ji je kaj zgodilo? -Kirie!
Počakaj. S tabo grem. - Preveril jo bom.
Oprostite, gospa.
Gospa, je vse v redu?
Moj sin. Moj sin je mrtev.
Kako je izgledal, ko si ga našla? Sin.
Ne morem ti razkriti podrobnosti.
Za hip sem pokukal skozi zadnje okno.
Tam, kjer je spal sin, so v tleh luknjice. Nešteto luknjic.
Kako so nastale?
Res ne vem. Rekla sem, da nočem govoriti o tem.
Kirie, lepa in odločna ženska si.
Ne morem te nehati gledati.
Kaj je tam?
Wakabayashi?
Sestra! Kaj je to?
Yamaguchi?
Iz telesa mu štrli vzmet.
Mislim, da je iz amortizerja.
Kaj je to? - Srhljivo.
Ti nenavadni dogodki so se še naprej vrstili
ter prizadeli mesto in vse nas.
Ko zdaj gledam nazaj,
sem takrat že bila povsem otopela.
MEDIATRANSLATIONS