Senki sem éri el őket a második tájfun óta?
Nem, és utána telibe kapta őket még négy tájfun.
Senki sem tudja, mi van ott, és hogy jól van-e a 6000 lakos.
Híradósok is bementek, de eddig semmi hír.
Kurózu itt lesz, az alagút után.
Taposs bele! Forgószél!
Jól vagytok?
Szakagami! Endó! Mit csináljak?
Segítséget kell hívnom...
Van valami a levegőben.
Csak képzelem, vagy a leheletem tényleg spirálokba áll össze?
Hol van mindenki? Miért ilyen nagy a csend?
A tájfunok okozták ezeket a károkat?
Egy sajtós helikopter!
Egy örvény?
- Bújjon el! - Lassan!
Igen!
Itt a kurózui iskola! Támadásra felkészülni!
Egyesülni!
Ez izginek tűnik, talán én is beállok a Pillangó bandába.
Ne hülyéskedj! Sokan meghaltak, amikor utánozni akarták őket!
Pillangó banda?
Vandálok, akik a történtek után randalírozni kezdtek.
Köszönöm szépen! Az adósotok vagyok.
Szóra sem érdemes. De hisz megsérültél!
- Tudsz járni? - Igen.
- Segélyszolgálatos önkéntes vagy? - Micuo, lassabban haladj!
Nem, a Tojo tévétársaság újságírója vagyok. Marujama Csie.
- A Tojo TV-től? - Halkabban!
Hát azért voltál olyan ismerős!
Én Gosima Kirie vagyok, ő meg az öcsém, Micuo.
Épp élelmet kerestünk.
A jelek szerint a hirtelen mozdulatok azonnal forgószelet indítanak el.
A városlakók szerint a hat tájfun energiája okozza,
amiket a tó beszippantott.
Amelyikben az örvény van? Az a Szitakötő-tó.
Tessék? A tó elnyelte a tájfunokat?
Senki sem igazán érti.
Ezért kell lassan járnunk. Lassan, mint egy csiga.
Még az erős légzés is bajt okozhat, beszélj halkan!
Mint a pillangó-hatás.
Egy pillangó meglebbenti a szárnyát, és valahol máshol vihart okoz.
Menjünk vissza a menedékünkre!
Bekötjük a sebeidet.
Ez lesz az. Gyere be!
- Menj már odébb! - Ne lökdöss!
- Még többen jöttek. - Nincs több hely! Kifelé!
Ez nem igazságos! Már maguk előtt is itt laktunk!
- Szia, drágám! - Vendéget hoztál?
Őrület. A spirálok őrületbe kergették a várost.
Elegem van a motyogásodból!
Őrület! Őrület!
Elegem van! Kifelé!
Suicsi! Jól vagy, Suicsi?
- Most már sokkal jobban elférünk! - Mennyivel több a hely!
- És most mi legyen? - Keresünk másik menedéket.
De nincs több, minden megtelt!
Akkor kutatunk tovább.
Túl veszélyes idekint maradni.
Azonnal el kell menekülnünk a városból!
Igaz, csak éppen...
Mindenki azt mondja, hogy nincs kiút.
Én itt akarok maradni, és fazekaskodni akarok.
Újjá akarom építeni a kemencémet,
hogy tökéletesítsem a spirál művészetét!
De ahhoz agyag kéne a Szitakötő-tótól.
De az lehetetlen! A tó már csak egy nagy örvény!
Őrület, őrület!
Ez már mindjárt a vég. Lassan az egész város egy spirál.
Egy spirál lesz belőle, higgyétek el!
És az?
Az meg mi?
Csigaemberek. Egyre többen vannak.
Jó illat van! Valahol húst sütnek!
Micuo!
Ez az a banda!
Micuo!
Ez nagyjából megsült.
Ezek megeszik a csigaembereket!
Kölyök! Kérsz escargot-t?
"Escargot-t"? Ezek is emberek voltak, mint mi!
Tessék? Hogyhogy voltak?
Leszarom. Mit szóltok, szép hölgyek?
Álljatok be közénk! Királyi lakomákat fogunk csapni.
Nem akarunk beszállni a Pillangó bandába.
Mi már rég nem a Pillangó banda vagyunk.
A nektár nekünk már nem elég.
A Szitakötő banda lettünk, húsevők vagyunk.
- Nem akármilyen szitakötők vagyunk. - Óriás szitakötők.
Hagyjátok békén őket!
Ha élni akarsz, tűnj el, vénember!
Azt mondtam, hagyjátok őket!
- Apa, ne! - Drágám!
Mit csináltatok?
Kikosaraztak. Kapjuk el őket!
Futás!
- Kirie! - Csie!
Két női célpont meglép 12 óránál! Egyesülj és kövesd!
Igenis!
Csie! Odanézz!
A tornádó a Szitakötő-tó felé húz!
El fog nyelni!
Az ki a fene? Vissza!
Suicsi!
Őrület, őrület!
Óvatosan! Lassan!
Forgószél! Földre!
Még páran odavesztek.
- Hahó! Jól vagytok? - Igen, jól vagyunk.
Öt napja jöttem ide önkénteskedni.
Én négy napja jöttem megkeresni a rokonaimat,
akikkel megszakadt a kapcsolat, de reménytelen.
Többször is próbáltunk elmenekülni, de úgy tűnik, nincs kiút.
Akármerre indulunk, visszakerülünk ide.
Mintha az út visszafordulna önmagába.
Sokáig gyalogoltam az alagútban, de nem láttam a végét.
Aztán elkezdett kanyarogni.
Annyira, hogy majdnem alácsúsztam a mélységbe.
Vissza kellett fordulnom.
Úristen!
A tengeren is próbáltunk menekülni.
A tájfunok elpusztították a hajókat, tutajt építettünk.
Aztán láttunk egy másik csoportot tutajon elindulni.
A semmiből feltűnt egy örvény, és elnyelte őket.
A szemünk előtt.
Tehát nincs menekvés. De lehet, hogy mi jártunk jól.
Igaz. Vannak, akiket olyan súlyos trauma ért,
hogy beleőrültek.
Na és ti? Hogy kerültök ide?
A sorházakat elfoglalták, és egy forgószél megsebesítette anyát,
nem tud mozogni. Így kerültünk ide.
Szia, anya! Hogy vagy? Fáj még?
Megvagyok. Megtaláltad apádat?
Mindenhol kerestük, de semmi nyoma.
Tudtam! Meghalt, amikor elragadta a forgószél!
Ne aggódj, anya! Biztos egyben van még valahol!
Nem biztonságos itt maradni. Talán egy sorházban még lesz hely.
Nézzünk körül!
Ezt nem értem! A betonépületek is az összeomlás szélén állnak,
hát a sorházak hogy állnak még?
Igen, értem, mire célzol. Pedig régen építették őket.
Hány áll még?
Nem számoltam, de van néhány a város közepén,
és a szélén is egy csomó.
Talán a város szélén még lehet hely.
De ha ilyen tempóban haladunk, nem érünk oda sötétedés előtt.
Ja, nem mutatkoztunk be. Tanizaki vagyok.
- Én pedig Takemoto. - Örvendek.
A városban ismerkedtünk meg nemrég. Eléggé kimerültünk.
Valami nem stimmel a hátammal! Megnéznétek, kérlek?
A hátaddal?
Úgy látom, már elindult az átváltozás.
Nemsokára csigaember lesz belőle.
Miért változnak át olyan sokan hirtelen csigaemberré, Suicsi?
Talán mert túl lassan haladunk.
És így a spirál átka utol tud érni.
Talán mi leszünk a következők.
- Tessék? - Nézd meg a hátam!
- Rendben van. - Na és az enyém?
Togava! Van rajtad egy spirál!
- Hülyéskedsz? - Halkabban!
Mindegy! Gyorsan keressünk egy sorházat!
Nem tudjuk, mitől változnak át az emberek!
Miért gondolod, hogy bent túléljük?
Szerinted a spirál eltűnik, ha beértünk?
Honnan tudjam?
De az biztos, hogy a városban az a legbiztonságosabb hely.
Kérlek! Engedjetek be!
Úgy hallottam, aki kint marad, az csigává változik!
Tűnés! Nincs hely. Menjetek máshová!
Ne csináljátok! Engedjetek be, könyörgöm!
Már elkezdtem csigává változni!
Tűnés innen! Nem izgat, hogy mivé változol.
Te... beteg állat! Így vagy úgy, de akkor is bejutok!
- Ez az! - Mi is bemegyünk!
Együtt! Gyerünk!
Kinyílt!
- A szemetek! - Fújjátok!
- Gyertek! - Törjük be!
Sikerült! Befelé!
- Ez meg mi? - Mondtam, hogy nincs több hely!
Próbáltuk tartani, de sokan beosontak.
És most nézzétek! A sok tolakodás miatt
annyira egymásba gabalyodtunk, hogy nem tudunk különválni!
Mit csinálnak?
El akarják takarni a testüket a fadarabokkal.
Ki akarják bővíteni a házat.
- Kibővítik a házat? - Igen.
Talán ha hozzáépítünk...
Pillanat, Tanizaki! Ezek szerint itt akarsz maradni?
Előbb a menekülésre koncentráljunk!
Még ha bejutnánk is,
ha mi is szörnyeteggé változunk, az kész pokol lenne!
Földre!
Nézzétek! Ez már a pokol!
Inkább meghaltok idekint, vagy élnétek odabent?
Én csak le akarok lépni!
Jól mondja! Biztos van valami kiút!
Odanézzetek!
Mentőhajók!
Végre eljöttek értünk!
Hát nem szuper, Kirie? Szóljunk anyukádnak és Micuónak!
De apát még mindig nem találtuk meg.
Csak ennyi maradt? Ez közel sem elég mindenkinek.
Srácok! Itt van valami hús!
- Hús? - Csigaember hús!
Biztos a Szitakötő banda hagyta itt!
"Csigaember hús". Most már húsnak nevezzük őket.
De hát... nincs más választásunk. Ugye?
De finom! Bár hamarabb megkóstoltam volna!
Ha Okamoto csigává változott, süssük meg gyorsan!
Ti is egyetek! Különben nem fogjátok kibírni!
Ez már nem ember! Egyetek!
Suicsi!
Eltűnt a menedék! Mi történt?
Nővérkém!
- Micuo! - Nővérkém!
Elkapott egy forgószél? Anya hol van?
- Elvitte egy forgószél! - Tessék?
Kirie! Nézd Micuo hátát!
Ha elmenekülünk, mielőtt átváltozna, biztos rendbe fog jönni!
És ha már jól van, visszajövök, és megkeresem anyáékat.
De hogyan? Az alagút és a tenger sem biztonságos!
A hegyekben még nem próbáltuk.
Lehet, hogy az erdőben van egy eldugott ösvény.
Hiába. A spirál könyörtelen átka mindannyiunkat megjelölt.
Igazad van. Ne üljünk karba tett kézzel!
Válasszunk irányt!
Hiába.
Nővérkém, nagyon viszket a hátam.
Tarts ki! Mindjárt kijutunk. Akkor majd jobban leszel.
A sorházak körülölelik a Szitakötő-tavat.
Odanézzetek!
Valaki hozzáépít a sorházhoz, és forgószeleket indít el vele!
Pillanat! Az nem Tanizaki?
Sziasztok! Hová rohantok?
Mire visszaértek, kibővítem ezt a házat!
- Milyen hosszú ez az ösvény? - Elfáradtam.
Furcsa. Már régen el kellett volna érnünk az utat.
Érkezett még néhány ember a városba.
Takemoto! Hát ti hogy kerültök ide?
- Na és ti? - Hogyhogy?
Ki akarunk jutni Kurózuból.
Ez az ösvény elvileg a szomszédos városba vezet.
Hogyhogy? Az út arra van!
Láttuk, hogy felmentek a hegyre, és követtünk.
A város összes útja visszafordul önmagába!
- Sosem fogunk kijutni! - Higgadj le!
Menjünk tovább, és nézzünk körül!
A francba! Mintha körbe-körbe mennénk.
- Együnk! - Vajon milyen nyersen?
Finom lehet!
- Bebújt a házába! - Túl lassú vagy! Törjük fel!
Várjatok! Tudtátok, hogy néhány rovar így eszi meg a csigákat?
- Állj le! - Ne edd meg az egészet!
- Kirie, menjünk innen! - Jó.
Elkapta őket a spirál.
Nem tudjátok, hol vagyunk, vagy mennyi van még?
Fogalmam sincs.
Mondtam, hogy nincs menekvés. Megjelölt az átok.
A fákon látszik, merre van észak.
- Suicsi! Gyere vissza hozzánk! - Ez az apám!
Nyugodj meg! Ez nem valódi!
Úgy érzem, az idő kicsúszik a kezünk közül.
Mintha lassítva mozognánk.
- Miért menekültök előlünk? - Nem menekültünk.
Elárulnátok, a kölyök háta miért olyan púpos?
Az csak a hátizsákja.
Fáradtnak tűnik. Majd én cipelem.
- Majd én! - De...
Éhes vagyok. Nem láttatok csigákat?
Dehogy. Mit keresnének a hegyekben?
- Tudtam! - Hogyan együk meg?
Fussunk!
Micuo! Le tudsz mászni a sziklán?
Meg tudod csinálni! Indulj!
Menj már! Indulj, vagy felpofozlak!
Menj már! Siess!
Visszajövök érted, ígérem!
- Megint le akartok rázni? - Adjátok ide azt a csigát!
- Ezt is nyersen akarod megenni? - Hát persze!
Nem emlékszel, Okamoto milyen finom volt?
Bemásztunk a házába, és felzabáltuk a puha pofáját!
Ínycsiklandó volt!
- A spirál átka utolérte őket. - Menjünk a városba!
Ez nem lehet Kurózu!
Ez egy másik város, amit a spirál elátkozott!
Nem, ez bizony Kurózu.
Sorházak?
Kibővítették a sorházakat, hosszában összeépítették őket.
Az meg hogy lehet? Akkor kezdték a bővítést, amikor eljöttünk!
Jól mondtad, a hegyekben kicsúszott a kezünk közül az idő.
Hogy illeszkednek ilyen szépen?
Mintha egy spirállá építették volna össze őket.
Lehet, hogy pont fordítva.
Talán régen volt itt egy spirál alakú építmény.
De az évek során lassan hanyatlásnak indult,
és csak elszórtan maradt fenn belőle valami.
Most pedig látjuk a város eredeti arcát.
Na jó. Én bemegyek, és megkeresem a szüleimet.
Ti keressétek meg a kiutat! Később találkozunk.
Ne butáskodj, Kirie! Segítünk megkeresni őket.
A spirál központja...
Meg akarom oldani a spirál rejtélyét!
- Tanizaki! - Gyerekek!
Mikor láttalak utoljára? Egy napot sem öregedtetek.
- Mennyi idő telt el azóta? - Évek.
Még van néhány kisebb rés,
egy betonnal lezárt sikátor, meg néhány régi faldarab,
de kész labirintus lett. Nemsokára kész a bővítés.
A lakók belülről bővítenek.
Nagyon szorgosak.
Nem tudod véletlenül, hol vannak a szüleim?
Mindkettőjüket elragadták a forgószelek.
- Apukám fazekas. - Szóval fazekas?
Hallottam egy házaspárról, a Szitakötő-tónál fazekaskodnak.
- Komolyan mondod? - Igen.
Nem ismerem az öregembert, de azt hajtogatja,
hogy a fazekasság a spirál művészete.
- Még élnek! Tudtam! - De jó, Kirie!
Köszönöm szépen, Tanizaki! El is indulok.
Sok szerencsét!
De meglepődnék, ha a közelükbe tudnál menni.
Még én sem jártam a Szitakötő-tónál.
Vajon az egész spirál ennyire tele van zsúfolva?
Ha ez volt Kurózu eredeti formája,
miért építettek régen ilyet az emberek?
Lehet, hogy ez azóta újra és újra megtörténik.
Lehet, hogy minden évszázadban, vagy néhány száz évente
a spirál átka elborítja a felségterületét.
És a lakosok minden alkalommal visszaépítik az eredeti arcát.
De ha ez így van, nem lenne róla valami feljegyzés?
Lehet, hogy valami megtörte a kört.
Talán aki továbbadhatta volna az emléket,
szintén nyom nélkül eltűnt.
Ennyi volt! Nem bírom tovább!
Nézzétek!
Valakit hamvasztanak!
Ez alapján tájékozódhatunk! Siessünk, mielőtt eltűnik!
Nézzétek, egy rés! Gyorsan, mielőtt beépítenék!
Csie!
- Kirie! - Csie!
- Összezártuk! - Sikerült!
- Itt is! - Összeépítettük!
Ez a Szitakötő-tó alatt volt!
Lemegyek. Anya és apa odalent vannak, ez biztos.
Veled megyek!
Jó.
Menjünk!
Vigyetek magatokkal!
Biztos valami csodálatos van odalent!
- Engedj el, kérlek! - Vigyetek magatokkal!
Szállj le róla!
Suicsi!
Nem bírom!
Életemben nem láttam még ekkora romos építményt.
És vakító fény öntötte el.
Láttam a spirál alakú lépcsőn, hogy ezek a spirálok hozták létre.
Körülöttem tengernyi ember hevert.
Biztos a sorházakból kerültek ide.
Most pedig elbűvölve bámulták a spirálokat.
Suicsi!
Mintha eggyé válnának a romokkal.
Anya, apa! Tudtam, hogy itt lesztek!
Kirie!
Suicsi!
Kirie! Nézd ezt a sok romot!
Ez volt a lényeg! Ez az átok gyökere!
Mintha élne!
Igen. És szerintem öntudata is van.
A spirálok a középpontjuk felé vonzzák a tekinteteket.
Bármi is volt az ősi építmény célja,
a romok immár ösztönösen cselekednek,
és bevonzzák az ártatlan élőket, miközben folyton egyre kiéhezettebbek.
Suicsi! Ha ez az igazság, mi lesz most velünk?
Nem bírok már ellenállni a spirál átkának.
Kirie! Te tedd meg, amit kell, hogy itthagyd ezt a helyet!
Valami azt súgja, hogy az átoknak nemsokára vége szakad.
Már nekem sincs erőm ellenállni neki.
Itt akarok maradni veled.
És hirtelen a városunkra telepedő spirálos átoknak vége szakadt.
Az idő múlásával kísérteties városunk lassan elporladt.
Majd egy új város kelt életre a helyén.
És talán...
Ezúttal a lakói békében élhetnek.
Eri!
Isten hozott!
Figyelj, Szatosi!
Nem szeretnél lelépni velem a városból?
Legalábbis amíg a romok újra fel nem ébrednek mély álmukból.
UZUMAKI 4. RÉSZ
Magyar szöveg: Szász Barna Iyuno