NETFLIX PREDSTAVLJA
Jesi li dobro, dušo?
Je li ti loše?
'Ajmo!
Hej!
TURISTIČKI CENTAR
HOTELI RESTORANI
Evo ti ruksak.
Dođi vidjeti svoj novi dom.
Nakon vas, gospo.
Sve u redu, dušo?
Našao sam tvoje knjige.
Evo one koju jako voliš.
S dinosaurima.
Jesi li vidjela pogled?
Stiže ujo Thierry.
Evo moje prekrasne ljubavi.
Ljepoto moja, ljubavi! Pokaži te divne oči, princezo.
Je li stari ovdje?
Donio sam lyonski specijalitet.
Ne znam jesi li ikad probala… pizzu!
To nije „ovih dana“.
Jedva sam čekao vidjeti tvoj dvorac.
Toliko si dugo pričao o njemu.
-Evo ga. -Bogami.
Dakle, ovdje… Da… Ovdje si odrastao.
-Odrastao? Ne. -Stvarno?
Dolazio sam vikendima.
S roditeljima.
No bila je zapuštena nekoliko godina.
Ne vidi se.
Uglavnom, bit će nam dobro ovdje.
-Zar ne? -Pa…
Definitivno.
Jako je simpatično, da.
Sablasno, ali lijepo.
Hoćeš li me provesti? Gdje je tvoja soba?
Idemo.
Čekaj me!
Još spava uz maminu playlistu?
Da. I još ne razgovara sa mnom.
Od Mathildine smrti ništa se nije promijenilo.
-Dobar sam, ha? -Znaš da nisi ti kriv.
Uzeo si slobodnu studijsku godinu.
Ako je to dobro za malu, imaš moju podršku.
Prestani govoriti gluposti.
Je li preseljenje ovamo bila dobra ideja?
Iskreno, nije.
Najgora ideja ikad.
Ima četiri stanovnika, nula trgovina.
Možda me medvjed napadne na izlasku. Jesi li normalan?
Najgore mjesto na svijetu.
Stvarno si šupak.
Dolazit ćeš nam, što ti je pet sati vožnje.
Jasno.
Tko će vam donositi pitku vodu?
Kako si glup.
Pusti je li odluka dobra ili nije.
Sad si ovdje, gledaj prema naprijed. Dobro?
I dolazit ću u Cantal svaki vikend.
Neću te zaboraviti. Dođi.
Hajde.
Poslije idemo u nabavku da ga isprobamo.
Razmisli što ti treba i napravi mi popis.
Što god želiš.
Čokolade, kompot…
Victoria, pogledaj me. Moram ti nešto reći.
Idem u šetnju, malo na zrak.
Ali…
Ne moraš sa mnom ako želiš…
ostati sama u ovoj velikoj kući. Kako želiš.
Dobro?
Htio bih da ideš sa mnom, ali ti odluči što ćeš.
Idem.
U šetnju.
Nije li lijepo?
Tvoja mama i ja obožavali smo ovo.
Dolazili smo ovamo i…
Popeli bismo se ovamo i…
I onda bi ona…
Nešto smrdi, zar ne?
Osjetiš li to?
Što je to? Je li to smrdi?
Govna! Ovo je livada govana, posvuda su.
Hajde, idemo dolje.
Idemo.
Gdje smo, dovraga?
Čekaj.
Vrati se, opet sam pogriješio.
Čekaj.
Hajde. Pazi da se ne povrijediš.
Dođi, dobro je.
Bit ćemo dobro.
Vidim nekoga.
Dobar dan, gospodine!
Dobar dan!
Oprostite na smetnji, ali skroz smo se izgubili.
Ovdje je prekrasno.
-Hvala. -Lijepo je, ha?
-Da. -Sviđa vam se?
Da, jako.
Pij, to ti je zdravo. Čista planinska voda.
Nije, skupljam kišnicu.
Aha.
Slobodno im priđi.
Nisu opasni?
Nisu, najveća su opasnost ljudi, a ne životinje.
Mogu li gdje oprati ruke?
Živite li već dugo ovdje?
Nije li sladak?
Kako se zove?
Misterij.
Dobar dan, Misterij. Ja sam Victoria.
On je izuzetno posebna životinja.
Uzmi ga, on je dar šume.
Hvala vam.
Ponavljam, da nije bilo vas nikad ga ne bih pronašao.
Sretan put.
Ne voliš biti u ruksaku.
Izvoli.
Čekaj, ne idi nikamo.
Evo. Tako.
Victoria!
Hoćeš li sići?
Što radiš?
Victoria?
Što radiš?
Jesi li dobro? Jesi li gladna?
Hajde.
Tako.
Vraćam se navečer.
Budi tu.
Tata te ne smije vidjeti.
Victoria!
Vidimo se navečer.
Kolege su ti simpatični.
Ovaj je očito serijski ubojica.
-Što je serijski ubojica? -Zaboravi, to je…
-Što si rekla? -Serijski ubojica.
Odlično si to izgovorila.
Možeš li ponoviti?
Serijski ubojica.
-Opet. -Serijski ubojica.
-G. Dutel? -Da?
-Ja sam g. Darmet, novi ravnatelj. -Stéphane. Ovo je moja kći Victoria.
Nova učenica. Bok, gospodična. Kako si?
Oboje ste novi. Oprostite, sretni smo.
Mogu zamisliti.
Ulysse! Ne…
Ne smijemo gađati ravnatelja!
-Idem. Vidimo se. -Doći ćeš po mene?
Naravno da ću doći po tebe.
Mogu ti ponijeti neki slatkiš. Što želiš?
Pépito kekse, molim te.
Što?
Pépito.
Dobro.
Pépito.
Serijski ubojica. Fantastično.
Požuri, dušo. Hajde, zakasnit ćeš.
Ne gledaj me kao da sam loša majka.
Nipošto, nije mi to bila namjera.
Samo mi to fali, a kriv je bivši suprug.
Uvijek obeća da će biti tu kad treba i ne pojavi se.
-Aha. -Iako, težak je to izbor.
Dići se i odvesti sina u školu
ili ostati u krevetu s 27-godišnjom drocom.
Teška odluka.
Ali zato imamo djecu, da brinemo o njoj.
-Slažeš li se? -Da.
Odmah prijeđem na „ti“, lakše je.
Da.
Supruga nije išla s vama?
Nije.
-Nije joj žao? -Što?
Propustiti prvi dan škole.
Zapravo, nije jer…
Preminula je.
Izvrstan izgovor za ostajanje u krevetu. Moj kreten nije se toga sjetio.
Ne, jako dobar izgovor.
Da, stvarno je mrtva.
Stvarno sam udovac.
Sranje, oprosti.
Nisam očekivao da ću se ikad smijati tome. Hvala ti.
Ništa strašno, bravo.
-Stéphane. -Anna.
-Oprosti. -U redu je.
Hej!
Tvoj ruksak!
-Thierry? -Da, ja sam.
-Victoria… -Da?
-Progovorila je. -Nemoj…
Golema vijest.
Kako to?
Jutros, iznenada. Pred školom.
-Nije bilo mnogo, ali… -Mogu zamisliti. Super!
-Ide polako, ali… -To je istina.
-Sretan sam. -To je sjajno.
-Jako sam sretan. -Aha.
Hoćeš li sići po slatkiše?
Victoria?
Stižem, tata!
Što? Nisam te čuo.
Stižem, tata!
Dobro.
„Stižem, tata.“
Evo. Znaš li tko je Pikachu?
Znaš li za Pokémone? Obožavam ih.
Čekaj, objasnit ću ti.
Ovo je Charmander.
Kad evoluira, postaje Charmeleon,
a Charmeleon evoluira u Charizarda.
Evo, vidi.
Ako Pokémon ima majstora čista srca,
neće postati zločest.
Evo, ti si moj Pokémon.
Ali ne brini se.
Čovjek mi je rekao da imam čisto srce.
Victoria, daj mi svoje prljavo rublje. Victoria?
To je sve?
Dobro.
Što se zbilo u ovoj pidžami?
Što si napravila?
Što je to?
Imaš psa u sobi. Objasni.
Čovjek mi ga je dao.
Koji čovjek?
Onaj kod kolibe, kad smo se izgubili.
Čovjek…
-Čekaj… -Gle, tata, presladak je!
Možemo li ga zadržati?
Molim te, reci da možemo.
Tata?
Što je točno čovjek rekao?
Rekao je da je on dar iz šume.
Da? Drag je.
I što još?
Da treba vlasnika čista srca, poput Pokémona.
Sjajno!
To je baš super.
On treba obitelj, tata.
Dobro došao u obitelj Dutel.
To! Hvala, tata.
Ti si zadužena za njega.
-Tvoja je odgovornost. -Hvala.
MISTERIJ
Misterij ima blago nakošene oči,
u obliku badema.
Mekan je i voli češkanje po trbuhu.
Našla sam ga kod starca
u velikoj kolibi.
Počeo je rasti i postali smo najbolji prijatelji.
To!
Hvala, tata.
Što jede?
Jede meso i katkad mu dam kekse.
Radi li nepodopštine?
Već mi je pojeo papuče.
Ima li duge uši?
Da, i šiljaste su.
VOLIM KAKICU!
Dosta, u redu?
Hajde, Misterij.
Moram u školu, rekla sam ti.
-Dovedi ga ovamo. -Evo.
Sladak je.
-Hvala. -Ruksak!
-Kako se zove? -Misterij.
-Misterij, pozdravi ih. -Lijep je.
-Bok! -Bok, Baptiste.
-Evo. -Hajde, kasnim.
-Zdravo, Stéphane. -Bok.
-Naprijed. -Da, stižem.
-Pozdravi se. -Pusa.
-Vidimo se. -Idi. Budi dobar.
I pusa za mene.
Nema veze, budeš poslije.
Odakle on?
Duga priča.
Izgubili smo se u planinama i sreli čovjeka koji ga je dao Victoriji.
Sramežljiv je, ha?
Da. Čekaj. Eto.
Mrzovoljan je ujutro, ne znam zašto.
Je li vam rekao pasminu?
Nije, ali mislim da je ovčar. Ne znam.
-Ima velike šape. -Da?
Pa da, ti ćeš znati.
-Da, to mi je zanimanje. -Da.
Cijepio si ga?
Nisam još.
Sad žurim, ali dovedi ga da ga pregledamo i cijepimo.
-Evo, ovamo. -Dobro.
Bok!
Kad kažeš „velike šape“, misliš poput njemačkog ovčara?
Navrati pa ćemo razgovarati.
-Vidimo se. -Da, vidimo se.
OPASNOST
Vukovi ili mi, moramo odlučiti!
POTJERNICA VUKOVI - ŽIVI ILI MRTVI
Kako se to zove? Puška!
NE VUKOVIMA
Zaustavimo pokolj!
Smrt vukovima! Kolju ovce! Zaustavimo pokolj!
Gospodo, predstava upravo počinje!
Neprepoznatljiva je.
Više ne plače noću.
Taj je pas bio najbolja ideja u povijesti.
Ne znam, ima velike šape, nadam se da neće biti golem.
Kao…
bernardinac.
Ne, bernardinci su mnogo nabijeniji.
-Stvarno? -Da.
Što onda misliš koje je pasmine?
To je husky.
Što?
Husky, to su mali zaprežni psi.
Pa da!
Naravno! Zaprežni pas!
Da, to mi je slatko.
-Jadničak. -Pa…
Skini mu to.
-Prekrasan je. -Sviđa mu se.
-Misterij! -Dođi, Misterij!
Misterij, zagrli uju Thierryja.
Čemu to potišteno lice?
-Zagorjelo je. -Hajde.
-Ovako. -Tako se jede.
Vatra je u roštilju!
Jako je zagorjelo.
Gle, crveno je s hrpom crnih mrlja.
-Hoćeš li zašutjeti? -Ne, neću zašutjeti.
Nevjerojatno.
Nekad mislim da sam ja trebao operirati.
S razlogom. Najbolji si kirurg, ti si jedini koji ju je mogao spasiti.
Bila je smrtno bolesna.
Kad pogledam Victoriju,
mogu odlučiti vidim li svoju sestru
ili curicu koja će biti sretna
jer ima sjajnog oca.
Dobro ti ide.
Ne odustaj.
Nedostaje mi.
I meni.
A ti? Gdje je tvoja mama?
TRGOVINA ŽIVEŽNIM NAMIRNICAMA
Na kraju nisi došao.
Kako to misliš?
Predložila sam ti da svratiš do ureda zbog…
Htjela sam ti pomoći.
Neću se uvrijediti ako odeš drugamo.
-A to! -Da, to.
Sad se ljutiš na mene.
Ne, samo već imam dobrog veterinara i nisam htio da se uvrijediš.
Rekla sam ti da neću.
Sve u redu? On je dobro?
Fantastično.
Koje je pasmine?
Husky, mali zaprežni pas.
To ti je veterinar rekao?
Zapravo, prijatelj koji se razumije u to.
-Ima smisla. -Da.
Zato što to nije husky.
Da? Nego što ti misliš?
Ne želim govoriti napamet, ali…
Dođi.
Definitivno nije pas.
A ako nije pas,
onda mora biti vuk.
Vuk?
Nemoguće.
-Očigledno je. -Ne, ja živim s njim.
Vjeruj mi, primijetio bih.
Ne nužno.
Znam da je komplicirano zbog kćeri, ali…
Ne.
Ne znaš.
Stani.
Čudno, vuk samotnjak.
Vjerojatno nema čopor.
Zato ne napada.
Možda je još blizu?
Ne znam.
Ali se neće dočepati moje stoke. Ne opet.
Moramo je uvesti.
Victoria!
Dođi.
Dođi vidjeti nešto.
-Kućica je predivna! -Sviđa ti se?
Pokušajmo ga uvesti. Hajde.
Hajde!
Tata, tko je to?
-Što čovjek želi? -Ništa.
Krivo je skrenuo. Vrijeme je za pranje.
Dobro je, dosta si ribala. Idi u krevet.
Nemoj da pranje zubi opet traje dva sata.
-Misterij, ti si na redu. -On ih ne treba prati.
Ideš? Idemo spavati.
Razgovarali smo o tome. Obećala si mi.
Ali uplašit će se bez mene večeras.
Neće se uplašiti.
Ne, ti ostani ovdje. Tako je, spavaj.
Dobar dečko. Ti spavaš tu.
Razumiješ da…
Da je prevelik da bi spavao s tobom.
Ne mogu vjerovati.
Molim te, tata.
Vidiš da ne može zaspati bez mene.
Zar ne, Misterij?
Jesi li dobro, ujo?
Za mnom, Misterij! Hajde!
Dozovi ga, nije li predaleko?
-Koliko ćemo još hodati? -Misterij!
Što je s tobom?
-Čizme me žuljaju k'o pas. -Rekoh ti da obučeš planinarske.
„Rekoh ti…“ Naporan si.
Što je s tobom? Što nije u redu?
Ništa, ja…
Nema me za Božić.
Eto, neću biti ovdje, ne mogu.
Dobro. Što to znači?
Našao sam malo sunčanije mjesto.
Ja…
Krivo mi je, ali…
Ja…
Ne brini se.
Samo idi. Usput, kamo ćeš?
U Punta Canu.
Da.
Hotel s pet zvjezdica.
Samo idi!
-Ali prestani prigovarati. -Pa…
Nisam htio ništa reći, ali još smo dalje od…
Kakav davež!
Misterij!
Stani malo.
-Misterij! -Kamo idemo?
-Za mnom. -Misterij!
Misterij!
Victoria.
Polako se odmiči.
Tako.
Dođi do mene.
Polako.
Sve je u redu. Dođi.
Misterij, dođi.
Dođi.
Misterij, dođi.
Dođi.
-Husky? -Ja prodajem automobile.
Husky!
Stopostotni Canis lupus.
Kvragu.
Hvala.
Pa, nosim loše vijesti.
Da? Što to znači?
On je čistokrvni sivi vuk. Bez sumnje.
-Ne možete ga zadržati, Stéphane. -Čekaj.
-Čekaj. Sve će biti u redu. -Neće.
To je grabežljivac, pojede nas u četiri sekunde, zar ne?
Nipošto, nema opasnosti.
Problem su ovčari, teško im je, vukovi su im ozbiljna prijetnja. Shvaćaš?
Moraš ga ostaviti u rezervatu.
Gdje su rezervati?
Odličan je u Nizozemskoj.
Ondje će biti sretan.
Ali ona ga mora viđati svaki dan.
Pa, onda je Italija bliže.
Svaki dan.
Postoji park u Vosgesu.
Provjerit ću imaju li mjesta.
Rekoh „svaki dan“.
-Možda ne razumiješ… -Dobro ja razumijem, ali ti ne slušaš.
Mora ga moći viđati svaki dan, a ti želiš da se oprosti od njega na parkingu.
Tata, možemo li ići?
Da, dolazim.
Ovako, slušaj.
Idite kući s Misterijem i provedite zadnju večer s njim.
Ali sutra se oprašta od njega, a ti ćeš nazvati ovaj broj.
Hvala ti.
Što ćemo sad, tata?
Ne znam.
Što radiš, tata?
Htjela si veću kućicu.
Evo.
Ovdje će biti na sigurnom.
Pokazat ću ti kako je zatvoriti.
Uđi. Hop!
Ne smije te se čuti, Misterij.
Bez brige, ne plači.
Tata kaže da se obitelj ne napušta.
Uvijek ćemo biti zajedno. Ovdje si siguran.
Ne brini se.
Hej, kamo ćeš? Ulazi.
Ne, kamo ideš? Dođi. Ulazi.
Hajde, dušo. Moramo ići, već kasnimo.
Hajde, zatvori za mnom.
Dobar dan.
Tražite nešto?
-Obilazim sve farme. -Da?
-Zašto? -Vreba nas samotni vuk.
Zaklao mi je dvije ovce.
-Ako imate životinje, zatvorite ih. -Nemamo životinje.
Navodno imate psa.
Imali smo, ali više ne.
Što trebate? Žurimo na školsku predstavu.
Dolaziš? Zakasnit ćemo.
Noć vještica je.
Doviđenja.
Javite ako što primijetite.
Da, nazvat ću policiju.
Izvoli, ubacio sam ti još jednu vestu i užinu.
Zanimljivo, nisam znao da voliš šašave šešire. Pristaje ti.
Dobar ožiljak.
U mojoj sobi noću se pojavljuje lijepi kostur.
Baš je guba. Čak spava u mom krevetu.
U mojoj sobi živi vuk blještavih očiju.
Spava pored mene, dio je moje obitelji.
I nikad neće otići.
-Kvragu! -Evo jednoga! Vuk!
U mojoj se sobi malo ružno čudovište
skriva u zidovima.
Ispričavam se.
-Živi pod zemljom, ali je ponosan. -Halo?
Gđa Reynault? Da.
U Salinsu sam, kod Dutela.
Nazvat ću vas poslije.
Misterij.
Stéphane.
Hajde, sad ga moramo pustiti.
Tako.
Ne.
-Ne, čekajte! -Ne, dođi.
-Ostani ovdje. -Pusti me!
Victoria, molim te.
Nije zao, prijatelj mi je. Pusti me!
Misterij.
Nije zao.
Prijatelj mi je.
Misterij, nije gotovo.
Ne diraj me! Mrzim te!
Misterij.
Ne ostavljaj me, mama!
Mama!
Ne ostavljaj me, mama.
-Imala si noćnu moru. -Ne!
Samo noćna mora.
U redu je.
Hej! Ima li koga?
Gdje je, dovraga?
-Hej, budi tiho. -Tu si.
-Možeš li otvoriti? -Stižem.
Kakva boja!
Pa, da! Punta Cana. Evo, pokloni!
-Uđi, hladno je. -Uzmi ovo.
Sir je ukusan.
Aha!
-Opet? -Da.
Malo ruma iz Puerto Plate.
Blizu Santiago de Los Caballerosa.
Caballeros.
Uglavnom, omiljeni rum Kristofora Kolumba.
Odnosno, kod njih se kaže „ron“.
Izvoli.
Hvala.
Sjedni. Vrati se i sjedni, molim te.
Dosta mi je, dovraga.
Ostao bih nekoliko dana.
Ponio sam pidžamu.
Nedostaješ mi, Misterij.
Pucanje na vukove vrlo je opasno.
Alfa mužjak je taj koji lovi.
Ubijete li ga, to poremeti čopor,
pa napadi postanu učestaliji.
I što predlažeš?
Da gledam kako mi jedu ovce?
Pitaj Pascala slaže li se.
Dobar dan.
Doveo sam kćer da pokuša razumjeti što se zbiva.
Malo je prekasno.
Ne znam, ni vi se ne možete složiti.
Nikad nije prekasno.
Slušajte, ona misli da vukovi nisu prijetnja za ljude.
Već su napadali ljude.
To su bili izolirani slučajevi.
Vuk nije izravna opasnost za čovjeka.
Jasno, moramo zaštititi stada.
Ali moramo naučiti živjeti s vukovima.
Ne želimo vukove.
Jasno?
-Lani sam imao deset napada. -Znam.
Što da radim ako se ponovi?
Dobit ćeš naknadu.
Ne zanima me naknada, u vražju mater!
Ne radim k'o pas čitavu godinu da mi onda sve propadne!
Volim svoje životinje. Shvaćate?
Oživljavamo ovu regiju, a zauzvrat? Ništa!
Žele da odustanemo
i vratimo se u grad.
Vlast je htjela vratiti vukove. Vaša su odgovornost, poduzmite nešto.
Ili se primamo puški.
Je li jasno? Ovo su idiotarije!
Mislite da smo glupi.
Kažem vam da se trebamo primiti puške.
Moramo ići.
-Jesi li dobro? -Znam!
Sigurno?
Nemoj im zamjeriti. Prošli je put izgubio pola ovaca
u blizini lioranske žičare.
Lioran? Kako je to moguće?
Pa, vukovi se prilagođavaju.
Približavaju se naseljima i plaše ljude, a uplašeni ljudi uvijek se žele obraniti.
I uvijek su jači od vukova.
Nije pošteno, ali tako je.
Hvala ti.
-Vidimo se. -Vidimo se.
Ako ne voliš vukove, zašto si mi dopustio Misterija?
Ne, nemam ništa protiv vukova.
No isprva smo mislili da je pas, nismo li?
Da?
Ja nisam. Ja sam znala.
Pa…
Ja nisam znao.
Da jesam…
ne bih ga zadržao.
Vukovi nisu kućni ljubimci, opasni su.
To nije istina, nisu opasni.
Gdje je sva divljač? Više ne vidimo divlje ovce.
Ovo je divan crtež! Nije li, Victoria?
Što nam poručuje?
Slušaj,
znam da ti to još nije jasno,
ali djevojčica koju si nacrtala
sigurno ima što reći.
-Osjeća nešto… -Smijem li na zahod?
Da.
Da, naravno.
Misterij, to si ti.
Misterij, došao si!
Dođi, opasno je da nas vide.
Dođi za mnom, moramo se sakriti.
Hajde.
Misterij, ideš?
Dobro.
Predivan si, Misterij.
Da, predivan si.
Nedostajao si mi.
Da, tu sam.
Čekaj me!
Hvala.
Mogli bismo svratiti.
Kamo?
-Na prijem kod gradonačelnika. -Kad?
Petak. Dakle, sutra.
Stéphane! Nisi dobio moje poruke?
Ne. Zašto?
-Misterij je pobjegao. -Molim? Kad?
Prije tjedan dana.
Kako? Nije li ograđen?
Nije, to je i poanta. Gdje je Victoria?
U školi, na produžnoj nastavi. Zašto?
Tražit će je, vjerojatno se vraća ovamo.
Iz Vosgesa?
Vuk može prijeći stotine kilometara tražeći svoj čopor, a njegov je čopor ona.
Darmet zove.
Čekaj, Darmet je. Halo?
Halo? Čekajte, ništa ne čujem.
Halo?
Želiš li kavu? Ili piće?
-Može. -Da?
-Ide li? -Ide.
Dva espressa, molim.
Možemo na „ti“?
Da, naravno.
Razmišljao sam, ti se brineš o životinjama…
Upravo sam se vratio iz Punta Cane, bio sam u hotelu s pet zvjezdica.
Imali smo izlet u prirodu.
I naišao sam na mnoštvo malih kornjača.
Bilo je zaista posebno, veličanstven prizor.
Rekli su mi da su to grčke čančare.
Znaš li za njih?
Éric, zar ne?
-Ne, Thierry. -Thierry. Oprosti.
Prestani.
Dobro, hvala.
Što se događa?
Otišla je iz škole.
Moram na Puy Mary, netko ju je vidio s velikim psom.
U redu, obavijestit ću policiju.
Victoria!
Misterij, čekaj me!
Victoria!
Misterij!
Ostani sa mnom, Misterij.
Misterij?
Čekaj.
Victoria!
Victoria.
Victoria, odgovori mi.
Bila sam s Misterijem.
-Da, znam. -Bio je sa svojom obitelji.
Dođi sa mnom. Dođi.
Pusti da je uzmem. Čekaj.
Jeste li dobro?
Pripremio sam vam stražnju sobu.
Malo je skučena, ali ugodna.
-Je li zaspala? -Da.
Upravo.
Hvala.
Što ste nas primili preko noći.
Hoćeš malo?
Hvala.
Oprezno, vruće je.
Vrlo si hrabra.
Hodati po planinama po ovoj hladnoći…
Ja drhtim dok vozim.
Baš si bedast.
Zašto si otišla sama?
Htjela sam spasiti Misterija.
Htjela sam ga zaštititi.
Sigurna si da je to on?
Ja sam ga vidio, to je on.
Ali nisam ga uspjela spasiti.
Upravo vrše odstrel vukova.
Ovčari neće riješiti svoje probleme metcima.
Vi to dobro znate.
-Da, ali ne donosim ja pravila. -Da.
Ne možemo protiv službene odluke.
Oni su neznalice.
Hej! Jesi li ugledao išta?
Ne znam.
Možda sam našao tragove.
-Idi, sustići ću te. -Dobro.
Znam da će me doći vidjeti.
Uvjerena sam u to.
Možda je na planini s obitelji.
Zar ne?
Sa svojim čoporom.
To je sasvim normalno.
Ako mu se nešto dogodi, ja ću biti kriva.
-Misterij, to si ti! -Ne, čekaj!
-Victoria, čekaj. Vrati se! -Misterij!
Ne, vrati se.
-Ne! -Ne, vrati se!
-Ne, Misterij! -Ne!
-Ne! Vrati se! -Ne!
Kvragu!
Nemoj umrijeti.
Samo ne ti.
Žao mi je, stvarno mi je žao.
Žao mi je, nisam je vidio.
-Victoria! -Neću te napustiti.
-Molim te, ne idi. -U redu je.
Moja je kći bila ondje!
Daj mu zraka.
-Ne, Misterij. -Pusti ga.
Ne želim ići.
Kvragu, moramo ga nositi.
-U Aurillac. -Neće preživjeti.
-A tvoj labos? -Ne, ali Bruno ima alat.
Ondje mu možemo pomoći. Idemo?
Dobro.
Primi ga.
Dobro, na tri.
-Jedan, dva, tri. -Ne, Misterij…
-Možeš? -Da.
-Hoće li umrijeti? -Ne brini se, neće umrijeti.
Moj će te tata spasiti.
Ne brini se.
Dodaj mi dezinficijens.
Da…
Dođi sa mnom, dušo. Hajde.
Pustimo ga da radi.
Je li ti hladno?
Bez brige, spasit će ga.
Jesi li ga spasio?
Stvarno?
To! Najbolji si kirurg na svijetu, tata!
Bravo, tata!
Bravo!
Dobro. Idi k njemu, hajde.
Misterij!
Stéphane!
Evo ga!
Sve je riješeno.
Imam ovlaštenje prefekta da ga odvedemo na drugu stranu doline Impramau.
A stočari će ih ostaviti na miru?
Znaju da je to u interesu njihovih stada.
Kako je Misterij?
-Dobro je. -Da?
-A mala? -Dobro je.
Brine se o njemu.
Ožiljak izgleda dobro, sve je čisto.
A terapija?
Smrvim mu kapsule u meso. Super je, sve pojede.
Dobro. A kako idu vježbe? Nije mu preteško?
Hoda i počeo je trčati kao prije.
Bit ćeš sjajna veterinarka.
Odlično je. Savršeno.
Da.
-Misliš li da je spreman? -Da.
Jesi li ti spremna?
Jesam.
Sigurno?
Znam da je tako najbolje.
Hajde, Misterij.
Ne možeš živjeti s ljudima.
Preopasno je. A ja ne mogu živjeti s vukovima.
Razumiješ li?
Nitko nas ne može razdvojiti.
Bez brige, nikad te neću zaboraviti.
Sad, Misterij.
Moraš ići.
Moraš otići.
Idi, Misterij.
Victoria.
Gle, dolaze.
Hajde, Misterij! Vrati se svojoj obitelji!
Hajde, bježi odavde!
Jesi li dobro?
Jesam.
Možemo li ići kući?
POSVEĆENO MOM OCU
VICTORIA JE UPOZNALA MISTERIJA KAD JE IMALA TRI GODINE
VICTORIA I MISTERIJ DANAS
Prijevod titlova: Filip Lažnjak