KAPITTEL 2 PÅ MED STRØMMEN
Beklager.
Husker hvor godt livet var da vi fant ut hvordan vi fikk strøm.
Hva spurte du om?
Hva fant vi i menneskefellen?
Da setter vi i gang.
Om tre, to, én.
Jeg hadde bygget den for å blidgjøre Tory.
Og senere den natta brøt helvete løs.
De er her! De kommer for å ta oss!
-De kommer! Hvem kommer? -Jeg vet ikke!
Og hva fanget dere?
Tory hadde rett, betjent.
Vi var ikke alene på den øya.
Og vi fanget et monster.
Et monster av en...
Hallo, seere. Bak meg kan dere se mitt første hønsehus.
Det første jeg har bygget.
Ikke så lett som det ser ut, men jeg er fornøyd,
og hils på Monster.
En stor dag for Monster, for hun skal flytte inn i sitt nye hus,
som jeg har bygget for henne.
Kan du holde det for meg mens jeg tar døra?
Nei, pek på meg og høna.
Se hva du synes. Sånn. Det er ditt nye...
Nei. Rett det mot henne...
Du er udugelig til dette. Kom her.
Jeg bygde...
Vær stille.
Hva har vi lært etter at Monster kom inn i livet vårt?
For det første at det er en kylling på øya kalt Tory Belleci.
For det andre at det er en høne på øya.
Han er morsom.
Og den legger egg! Vi skal få egg fra høna.
-Gode nyheter. -Vi skal få skikkelig frokost.
-Hør her, jeg antar dette... -Hva?
Kan lage en serie når jeg kommer hjem.
Folk tjener penger på det, ikke sant?
-Dokumentere hele opplevelsen? -Jeg skal bli influenser.
Influenser? Hva er det?
En ung person som legger hele livet sitt på Internett.
Jeg forstår ikke. Hvordan filmet dere ting?
Telefonen min.
Beklager. Jeg går for fort fram.
La meg gå tilbake til våre første dager på øya.
Jeg gravde rundt i båtvraket og fant telefonen min.
Tory! Jeg sa at vi ville klare oss.
Hva?
-Telefonen din! -Ja!
Det er flott!
Den var selvfølgelig litt våt.
Og vi måtte vente i en evighet for at den skulle tørke så den ikke kortsluttet.
Men så kom øyeblikket.
Det var faktisk ganske spennende.
Føltes som om framtida vår avhang av det.
Jeg har lagt alt mitt håp i denne.
Den er helt død.
Det er bortkastet, kan like gjerne kaste den.
Hva om vi laget batterier?
Man trenger bare to typer metall og en syre.
Det er jo syre i denne.
Kan vi lade telefonen med lunsjen vår?
Hvis vi hadde nok av disse og to typer metall, ja.
Hvor mye er nok?
Jeg vet ikke ennå.
Sikkert mye.
Richard trodde meg ikke. Men jeg visste at alt vi trengte,
var å få tak i kobbermyntene fra båtens spritkasse,
noen ledninger og spiker fra vraket. Den siste komponenten var maniok.
Massevis av maniok.
Her. Det er masse maniok.
-Jepp. Vi vil trenge dem. -Hva er planen?
Måten vi skal gjøre dette på,
er at vi setter en spiker i den ene enden av manioken.
Sinken vil reagere med syren inni grønnsaken.
Det vil begynne å frigjøre elektroner.
Og på den andre siden fester vi noe av kobber.
Kobberet liker elektronene. Det vil tiltrekke seg dem.
Så alt du trenger å gjøre,
er å feste en ledning fra spikeren til kobberet.
Nå har du en strøm. Vi har elektrisitet.
Hvis vi kobler telefonen på denne kretsen,
vil det lade batteriet, gi oss et signal. Kanskje vi kommer bort fra øya.
Hvor mye trenger vi å lage?
Vi trenger fem volt på én ampere.
Det høres ikke mye ut. Så holder det?
Nei. Det kan umulig være nok.
Hva med en stor en? Det er en på 15 volt, om noe...
Helt klart, 15 volt.
-Se på størrelsen. -Du drømmer nå.
Så jeg må skaffe en masse manioker.
Ja.
Ok. Jeg er bonde nå.
Fortsett.
Å ja!
Nei!
Dette er en bra start.
Start?
Jeg kan starte bilen min med dette.
Dere vet at et batteri vanligvis er en kompakt måte å lagre energi på?
Ja.
Dette var ikke det.
Ok.
-Tory? -Ja.
Kan jeg være ærlig?
Jeg hadde håpet du var det.
Alt dette var til tider ganske kjedelig.
Du verden. Ja.
Har du telefonen?
Over til deg.
Ok. Da prøver vi.
-Herregud. -Få den.
Ja. Jeg vil bare se til at vi er koblet skikkelig.
Disse er alle i serier. Og hver brikke er koblet...
Ville det være bra om vi så en rektangulær form
med en rød stripe på den ene siden, som et batteri som lader!
-Den lades opp! Det fungerer! -Det fungerer!
Trodde ikke det ville gå!
Men det er ikke hjemskjermen. Jeg trenger mer. Mer strøm. Jobb hardere!
-Kom igjen, kjør på! -Det fungerer faktisk.
Press på, grønnsakene mine!
Ikke mine grønnsaker. Du vet hva jeg mener.
Vi trenger hjemskjermen.
Jeg lurer på hvor lenge dette...
Kom igjen. Du! Du jobber ikke hardt nok.
Du! Ikke svikt dine brødre og søstre.
Kanskje vi trenger flere manioker. Der er hjemskjermen!
-Det er oss! -Greit.
-Vi lar den lade litt. -Her har vi det!
-Vår sjanse til å finne et signal. -Ikke ta den nå! Den er ikke...
...ladet.
Tory, du forhaster deg litt.
Nei. Dette er vår eneste mulighet.
-Hva... -Dette kan være vår eneste mulighet!
-Den er død. -Den er borte.
Det går bra. Kom igjen!
Jeg kan fullføre sudokuspillet når vi kommer hjem.
Så fikk dere dekning?
Åpenbart ikke.
Får knapt signal på den engelske bygda,
langt mindre på en fjern øy.
Jeg prøvde å fortelle Tory det.
Jeg lagde en masse andre batterier.
Jeg klarte å lade opp telefonen helt.
Så gikk vi rundt og lette etter dekning.
Men jeg fant ingenting. Nada. Ingenting. Zip.
Nå hadde vi en ladet telefon, så hva gjør Richard?
Lager teite videoer.
Det var da jeg bestemte meg for å lage elektrisitet for alvor.
Jeg måtte lade opp telefonen for å lage influenservideoer.
Og den elektriske tannbørsten måtte lades.
Og det var da jeg fikk en idé.
Dere vil like denne.
Vekselstrømsgenerator.
Det er den delen av bilen som lager elektrisitet.
Hva annet har vekselstrømsgenerator?
En båt.
Så vi fikset en håndsveiv for å vri den
og koblet den til et kontrollpanel fra skipets bru.
Så hvis dette fungerer, kan vi få lys til hele huset.
Den eneste bevegelige delen i vekselstrømsgeneratoren
er den viktigste tingen i verden.
Den vil ta oss ut av den mørke æraen og inn i sivilisasjonen.
Ja. La oss bare håpe
at sjøvannet ikke har ødelagt magnetene i ledningene.
Du er slik en kilde til elendighet.
Hvorfor trenger vi bilbatteriet? Trodde dette skulle gi oss elektrisitet.
Om det var en dynamo. Vekselstrømsgeneratoren
lager vekselstrøm. Man må få den i gang.
Jeg bruker siste rest av batteriet,
som har litt strøm igjen som du ikke brukte opp til å sveise.
Det er akkurat nok til å indusere en elektromagnet i sentrum av denne.
Å snurre den i vekselstrømsgeneratoren genererer strøm og starter den.
Klar til å se den fungere?
Hvorfor sveiver jeg?
Du sa du trengte treningen.
Start den.
Du må gjøre det raskere.
-Ikke dårlig. -Hold det jevnt.
Jeg klarer dette. Lettere enn å kappe grønnsaker.
-Er du klar? -Ja.
Da setter vi i gang om tre, to, én.
For et øyeblikk!
-Richard, se. -Jeg kan ikke. Fungerer det?
-Det fungerer! -Ja!
-Lyset blinker. Vi har volt! -Jeg lager strøm!
Jeg er Elektromann!
Dette forandrer alt. Jeg kan lade tannbørsten.
Herregud! Må jeg fortsette med dette?
Greit, la oss se om vi kan lade telefonen.
-Tory, armene verker. -Fortsett.
Kommer til å være så trent når jeg blir plukket opp.
Da setter vi i gang. Sannhetens øyeblikk.
-Nesten inne. -Kom igjen!
Richard!
Det fungerer. Se, batteriskjermen er der!
-Dette er flotte nyheter! -Jeg kan ikke fortsette!
-Blir du sliten? -Ja.
-Skal jeg ta over? -Ja.
Kompis.
Ja.
Jeg ser ikke hva problemet er.
Gi det 20 minutter.
Jeg tror ikke at vi på en diett av småfisk og hundemat kan gjøre det... nok.
Hvor lenge til vi har 100 prosent?
Det vil ta en stund.
Kapteinens logg... Jeg aner ikke hvilken dag det er.
Vi prøver å få strøm med båtens vekselstrømsgenerator,
og det fungerer, den lager strøm, men ikke nok.
Jeg har ikke nok til å ta opp kapteinsloggen.
Hvordan skal jeg kunne diktere memoarene mine uten strøm?
Vi må finne en måte å mekanisere prosessen med å generere strøm...
Vent.
Vent litt.
Tory.
Tory! Tid for glimrende idé. Utrolig, mener jeg!
Det var tåpelig, egentlig.
Vi har drukket vann fra elva i månedsvis.
Det eneste vi trengte, var å bygge et vannhjul.
Hvis romerne klarte det for 2000 år siden,
var jeg sikker på at vi kunne det med moderne båtskrot.
Jeg lagde en aksel med tre og metallrør.
Så sydde jeg sammen presenning som kunne ta vannet.
Armene var avgjørende.
Jo lenger de var, jo mer svingkraft,
dreiemoment, ville de gi.
Det trengte vi for å få vekselstrøms- generatoren til å spinne fort nok.
Det ser flott ut!
Få den.
Håper det passer.
Ja.
Vi trengte bare å feste et tannhjul for å snurre generatoren.
Greit. Jeg har festet vannhjulet til vekselstrømsgeneratoren.
Hjulet vil snurre. Det har en drivmekanisme.
Det vil snurre akselen, som vil snurre denne store trinsen.
Den store trinsen er koblet med et belte til en liten en oppå generatoren.
Husk at generatoren vil ha høyt turtall.
Den liker det. Jo fortere, jo mer strøm gir den oss.
-Vi har store tannhjul her. -Ja. Stort tannhjul, lite tannhjul. Fort.
-Liker du fort? -Elsker det.
Kan jeg berømme deg for strammingsenheten?
-Den er enkel. -Liker det. Det funker.
Det er enkelt, men den strammer beltet. Fint.
Det er en enkel løsning.
Alt vi må gjøre, er å få vannhjulet til å gå.
Ikke en liten jobb, men la oss gjøre det.
Å bygge hjulet var bare halve jobben.
Å koble det på nok vann til at det beveget seg,
det var en helt annen kamp.
Heldigvis hadde vi naturens takrenne.
Jeg tenkte dere ville hoppe inn der.
Bambus. Naturens egen takrenne.
Uansett...
Vi fant kilden til elva nær det høyeste punktet.
Så var det bare å tappe den.
-Er du klar, Richard? -Ja.
Skru den på. Sannhetens øyeblikk.
Det fungerer!
Vi er primitive rørleggere!
Dette er glimrende! Vi har rennende vann!
Jeg vet det. Jo lenger vi blir her, jo mer sivilisert føler jeg meg.
Jeg regner med at fallet herfra ned til vannhjulet
vil gi den skikkelig kraft.
Hvis vi kan tappe litt til, underveis, kan vi forbinde dem,
koble dem sammen, så dette, når det når vannhjulet,
blir en rasende strøm.
Absolutt. Jeg skal bare ta bort iglene nå.
Er de spiselige?
Det var det. Nesten en kilometer med bambusrenne
som rant ned til havnivå, og vi fikk vannkraft.
Vi trengte bare å samle de siste rennene
for å lede vannet til hjulet.
Tåpelig nok lot jeg Richard ta seg av det.
Tory! Det...
Det kommer!
Tory! Vannet kommer!
Du kunne ha advart meg før du skrudde på vannet.
Se hva jeg leverte: vann til vannhjulet vårt.
Det er glimrende!
Men vi bommer på hjulet!
Vannet rant langt utenfor. Hjulet spant så vidt,
men ikke i nærheten av hastigheten vi trengte.
Det må lande i bøtta, slik at gravitasjonen gjør jobben.
-Ja! -Det kommer ned.
Vi må kutte 30 cm,
så det lander rett i bøtta.
Kutter vi for langt, lander det oppå hjulet,
det vil fylle bøttene, og dette vil ikke bevege på seg.
-Vi må kutte den lenger bak. -Ja.
Hvis du flytter rennene, skal jeg sage.
-Du kan tørke på veien. -Morsomt.
Det ville være lett å tro at han gjorde alt dette med vilje.
Husk, han er ikke så smart.
Tory, la vannet renne!
Her kommer det!
Ja!
-Ja! -Se på det!
-Det er mye bedre! -Ja, det er midt i blinken.
Mye bedre.
Det fungerer. Lager den strøm?
Det fungerer! Vi lager elektrisitet!
Ja! Vi lager strøm! Vi har strøm!
Ja, babyene mine, dere er i live.
Se på dere.
Og nå den store.
Ja!
Å være kald.
Det er nesten for...
Hva?
Kom igjen!
Hva skjer?
-Det stoppet. -Hva gjorde du?
Jeg skrudde ting på. Det er det den er til.
Hvor mye?
Essensielt livreddende utstyr.
Hva enn du skrudde på, er det for mye.
Du har indusert et elektromagnetisk felt, og stoppet vekselstrømsgeneratoren vår.
Hva skjedde?
Jeg forstår ikke.
Vekselstrømsgeneratorer fungerer gjennom elektromagnetisme.
Så da vannhjulet vårt snurret, snurret det magneten vår.
Magneten er inni spoler.
Når den magneten snurrer inni spolene, skaper den elektrisitet.
Men så trakk Richards "essensielle utstyr" for mye elektrisitet,
som skapte et magnetfelt inni spolene.
Magnetfeltet var sterkt nok
til å stoppe den snurrende magneten i vannhjulet
slik at vannhjulet stoppet.
-Jeg visste ikke at man kunne gjøre det. -Jeg vet det!
Men det funker ikke.
Vi må bygge et større hjul for å overvinne det.
-Vi trenger mer dreiemoment. -Slik en amerikansk løsning. Større.
-Vil du ha strøm i treet? -Ja!
Da vil vi trenge et større hjul.
Herregud!
Sats stort eller dra hjem, hva?
Jeg vil dra hjem.
Richard hadde ansvaret for å bygge det store hjulet.
Så det tok en stund.
Som var irriterende. Jeg ville sette i gang med fyret.
Et fyr? Dette våset blir verre!
Du kaster bort tida, kaptein Ahab. Moby Dick er ikke der ute.
Ja. Men visste du at jeg kan se dobbelt så langt her oppe
enn du kan der nede på havnivå?
Du kan bare se tre miles, eller fem kilometer for dere europeere,
eller hva dere enn er nå for tida.
Jeg kan se åtte miles, eller 11 kilometer.
Du kunne se 80 miles, det er ingenting å se, for det er ingenting som kommer.
Strekk beinet ut mer.
Jeg kan se delfiner!
Hva om de kommer om natta?
Passerer et skip om natta, ser vi dem ikke.
Vi må bygge et fyr.
Ja. Et fyr. Jeg vil ha en TV.
Strekk mer. Det bakerste beinet må være rettere.
Du ødelegger yogastemningen min.
Det var ikke en elendig idé.
Hvis han gjorde det, ville det bety at han ikke plaget meg.
Vi trenger bare et lys. Jeg trenger bare et lys.
Alt vi trenger, er et lys.
Nei, det er ikke lyst nok.
Det vil ikke funke.
Jeg tror vi kan ta disse og sette dem sammen.
Vet du hvor lyskasteren fra båten er?
Samme hvilket lys det er,
vil du trenge en enorm linse for at det skal ses på avstand.
En linse?
Vi har ingen linse.
Vent litt.
Vi kan lage en linse.
Det er sand overalt. Vi trenger bare å smelte den. Flott idé.
Greit. Jeg gir opp.
Hvem ville ha trodd at jeg kunne finne fred her?
Dere vet sikkert at glass er laget av silika
eller silisiumdioksid med fullt navn.
Det er hovedingrediensen i sand.
Hvis jeg fikk sanden varm nok, ville jeg hatt glass.
Med glass kunne jeg lage en linse.
Jeg trengte bare en brennovn.
Men jeg trengte leire for å lage det.
Så fikk Richard overraskende nok en god idé.
Fortell meg igjen hvorfor maur bruker leire til tuene?
Fordi det er solid
for å bygge de små konstruksjonene i hjemmene deres.
Det gir mening. Det kollapser ikke over dem.
-Nettopp. -Hvordan vet du det?
Jeg har hatt ganske mange naturserier.
Jeg trodde du bare drev med bilserier.
Jeg er berømt i den naturhistoriske verdenen.
For eksempel, se, der inne er det en...
Ctenizidae-edderkopp?
Ja. Sannsynligvis.
Du aner ikke hva du snakker om.
Det kan være snørr.
Men hvis vi finner en maurtue,
vil de ha gjort jobben for oss.
-Se, der er den. -Herregud! Det er hovedåren.
Se så gøy de maurene har det.
De har gjort jobben.
De har funnet leiren. De har tilmed gravd den opp.
Vi legger den i bøtta, og der har du leiren.
-Vi vil kunne bygge en svær brennovn. -Ikke sant?
Kan du se om det er brannmaur?
De er ikke merket. Det er maur!
Du er natureksperten.
Maur er maur. Grav.
Du verden.
Pokker.
Det er brannmaur!
Det er som å ha en million små krokodiller i buksa.
Han har ballene mine!
Det var bare hundrevis av små smertefulle maurbitt.
Vet ikke hvorfor de ble sinte.
Det var ikke han som ble bitt på...
På hva?
Samme det.
Endelig fikk vi leire, og jeg ville kunne bygge brennovnen.
Jeg var ganske fornøyd med resultatet.
Fungerer den?
Den er varm.
Jeg vet ikke om det er varmt nok til å smelte sand til glass.
Den må opp i 3000 grader fahrenheit.
Det er rundt 1700 grader celsius. Det er veldig varmt.
Veldig varmt. La meg vise deg hva vi gjør.
Man har hatt fyr i tusenvis av år.
Men i 1822 lagde franskmennene Fresnel-linsen, og...
-Skal dette bli en leksjon? -Ja.
Vent litt.
Det er slik en vanlig linse fungerer.
Hvis du har en lyskilde, spres den ut.
Men linsen i seg selv vil faktisk endre lysretningene til en stråle,
som er det som trengs, for å få lyset så langt ut som mulig,
ut til horisonten der det er skip, så de kan se oss.
Vi kunne lage en svær linse, men den hadde vært for tung,
vi har ikke materialet,
og vi hadde ikke fått den opp i tårnet.
Så jeg tenkte ut dette.
Dette er en Fresnel-linse. Den fungerer slik:
Den lages av en rekke prismer. Og alle de gjør det samme.
Den vil ta lys som spres ut, endre retningen til én stor stråle.
Vi trenger bare å lage 48 prismer.
Og så sette det i denne konfigurasjonen.
Det beste er at de vil være mye lettere,
mye enklere for oss å få opp i tårnet.
-Følger du med? -Jepp.
Førtiåtte prester lager en flanell-linse.
Nå skal vi lage noen prismer.
-Må vi gjøre ting nå? -Ja.
Ja. Skolen er ferdig.
Ok.
Jeg lagde et mønster av tre.
Dekk denne med leire, og du lager en form.
Så bruker vi denne, fyller den med sand,
og lager prismene.
Hva er sannsynligheten for at dette funker?
Dette er min første gang, så jeg aner ikke.
Hvor får vi sanden fra?
-Jeg er ganske begeistret. -Jeg også!
Det er jo bare sand.
Det er varmt. Kanskje vi skal skaffe beskyttelse.
Ja. Godt poeng. Vent.
-Hva er den til? Til å dekke hodet? -Sikkerhet.
Ok.
Det er varmt!
Er det virkelig varmt?
Ja. Det er veldig varmt.
Greit. Så vi får vel bare...
...holde øye med den til den smelter.
Jeg blir utålmodig med slikt.
Sier det "ping" når den er ferdig?
Nei.
La oss sjekke den.
Det er så varmt.
-Ja. -Det gløder rødt. Det er et godt tegn.
Jeg kan føle heten komme ut av den.
Det ser ikke smeltet ut.
Ser ut som sand.
Ja. Kanskje i bunnen?
Tory! Du har laget varm sand!
-Det er visst ikke varmt nok? -Nei.
Jeg har laget varm sand.
Ved hvilken temperatur smelter glass
når det har blitt gjort til glass fra sand?
2200 grader fahrenheit, tror jeg.
-Det er 1200 grader celsius. -Ja.
-Det er ganske mye kaldere, er det ikke? -Jo.
Jeg er ingen ekspert, ok?
Men hva om vi hadde glassflasker?
Det er mange av dem der ute.
Som de vi finner skylt i land.
Om vi knuser dem. Det er glass. Det er mindre varme.
-Jeg skjønner hvor du vil. -Det er millioner av flasker.
-Det er en veldig god idé. -Ja.
Jeg ville være purist. Jeg ville se om vi kunne lage glass av å smelte sand.
Jeg beundrer at du er så ambisiøs.
Men det er bare tøv.
Herregud. Jeg hater når han har rett.
Selv med de knuste flaskene
krevdes mange forsøk for å få noe som var i nærheten av bra nok.
Men omsider, etter lang tid,
hadde jeg noe bra å vise Richard.
Her er det første hele prismet.
Det er smeltet.
Jeg lærer mye om smeltet glass.
Man må la det være der,
og la brennovnen kjøles ned med det i.
Ellers kjøles det ned for fort og bare knuser.
Hvordan få det ut av formen nå? For den er åpenbart knuselig.
Ja. Så jeg skal bryte løs leirformen fra glasset.
Det bør være greit.
Ikke noe press.
Skulle ha bidratt, men frykter jeg ville ødelegge,
så ville du bli sint.
-Der. -Se på den!
Det er glass.
Den er ikke pen, men det er ett stykke.
-Kan jeg få holde den? -Ja. Vær forsiktig.
Hvordan skal du bli kvitt de klumpete delene?
Jeg tror jeg vil ende opp med å knuse glasset til mindre biter
og kanskje varme det saktere, så vi blir kvitt luftbobler.
Jeg burde hente flere flasker.
-Her. -Nei. Ikke den.
Jeg vet ikke hvor lang tid det tok.
Jeg må ha prøvd 100 ganger. Kanskje 1000.
Forbedret teknikken.
Pokker.
Polerte og pusset glasset.
Til jeg omsider hadde 48 helt klare prismer.
-Klar til å installere dette? -Jeg kom nettopp.
Ok. Her er det.
Ja!
Vi skal la denne enden hvile på disse skruene.
Forsiktig, jeg hører det sprekker. Greit.
Jeg kan se det nå.
Hver av disse overflatene med profilen
reproduserer formen på overflaten av linsen,
men uten tingene bak.
-Nettopp. -Ser du?
-Jeg er veldig imponert. -Er du?
Ja. Og det er fint å ha deg tilbake. Du var litt kjedelig.
-Jeg kan bli for fokusert. -Savnet deg.
-Besatt. -Det er fint å se deg.
-Føles godt å være ferdig. -Bra.
-Det tok lang tid. -Den er fin.
Vent litt.
-Hva er det? -Jeg fikk en idé.
Hva da?
En statisk stråle vekker mindre oppmerksomhet enn en roterende.
Vi må få den til å snurre for å øke sjansene for å bli sett.
Den må rotere.
-Vil du at den skal rotere? -Ja.
Du er ferdig med denne, og nå skal den rotere?
Vi må lage et skikkelig fyr.
Jeg skal gjøre det.
Skal du?
Jeg var veldig ivrig etter å lage fyr-rotasjonssystemet.
Ja vel?
Hvorfor det?
Fordi jeg er en grei fyr. Og fordi jeg ikke ville at han
skulle drive det med dyrebar elektrisitet som jeg trengte til viftene.
Så jeg fant
en miljøvennlig og oppfinnsom løsning.
Hva er opplegget med hengekøyene?
-Tory, min venn. -Ja?
-Kom hit. -Ok.
-Og nyt smaken av min genialitet. -Greit.
Du ville ha et fyr.
Det roterer.
-Hei! Se på den! -Ja.
-Bra jobbet.
Hva skal vi gjøre? Bare svinge den fram og tilbake over horisonten?
Vent. Du anstrengte deg veldig
for å lage disse vakre linsene.
Helt klart.
Så settingen for juvelen din
fortjente like mye fysisk og mental anstrengelse. Og jeg har gitt den det.
-Bør jeg være bekymret? -Den er flott!
Kalkulasjonene er basert på linsens omkrets.
Som betyr at om du er på et skip der ute, vil du se et kort glimt
av strålende hvitt lys i tre tiendedels sekund,
som er den universelt anerkjente intervallet for lysglimt fra et fyr.
Jeg kan få denne godkjent som offisielt fyr.
Hvis vi delte øya med en offisiell fyrgodkjenner.
Men vent litt. Hvis du lagde denne
basert på hvordan faktiske fyr fungerer,
vil ikke folk bare unngå oss?
Nei. For fyr er på kart.
Et skip vil se: "Det er et fyr", slå det opp,
det skal ikke være der, undersøke,
og redde meg og sannsynligvis deg.
-Tror du virkelig at det vil skje? -Ja.
-Ok. Hvis du sier det. -Ja.
Ikke heng deg opp i detaljene. Vil du se systemet fra undersiden?
-Kan vi endre dette senere? -Nei! Jeg har jobbet...
Er det ikke et S.O.S.?
Det er et fyr. Kom og se hvordan det funker.
Det er kvalitet. Du vil bli imponert.
Har funksjonsmåten med hengekøyene å gjøre?
Det er et helt system. Jeg skal gå gjennom det.
Overskriften er at det er et økologivennlig grønt system
basert på planetens mest fornybare ressurs: gravitasjon.
Hva skal vi gjøre? Legge vekt på denne hengekøyen,
så den trekker i tauet, vrir tannhjulene slik at fyret går rundt?
Men du.
-Hva er det? -Jeg skulle forklare.
Beklager. Fortsett.
-Du har forstått det. -Beklager.
Skal ikke kaste bort tida di om du ser det så fort.
Jeg vet ikke hva vi ellers skal snakke om på en øy.
Det kunne vært et bra samtaleemne.
Jeg føler at du vil si hvordan dette funker.
-Det var ting du ikke har gjettet. -Som hva da?
Vekten må være helt riktig. Vi trenger en spesiell lyspuls.
Tre tiendedeler av et sekund, veldig viktig.
Med nok trekk i tannhjulene med den rette vekten,
vil det ta 20 minutter å gå helt ned.
Den andre hengekøya vil komme opp, og fyret vil rotere.
Hvor mye vekt snakker vi om?
Det er det morsomme. Det er nøyaktig din vekt.
Det er deg.
Vil du at jeg skal være vekten for innretningen?
Føler du deg spesiell?
Systemet er basert på deg. Du er senteret.
Å jobbe med egoet mitt fungerer ikke.
Jeg tror vi trenger en demonstrasjon.
Clarkson har ikke riktig vekt, du har det. Men han er nær.
Skal sette ham inn, så vi ser hvordan det funker.
-Armene ramlet av. -Flott.
Clarkson!
Ja. det er beroligende.
Derfor legger jeg meg ikke i den hengekøya.
Det trenger ikke å skje.
Clarkson rotet det til. Du er bedre enn ham.
Nei. Det er en elendig idé.
Kan du gjøre det mer farlig?
En dam med krokodiller på bunnen.
Det er ikke farlig. Det var bare et uhell.
Lat som om du ikke så det.
La oss legge til noen pigger der nede.
Sånn. Og han er i gang.
Det er ganske kult.
Ja. Det fungerer! Glimrende!
Jeg er imponert. Ganske kult.
Se, den vender på hjulene.
-Ja, og fyret. -Og lyset går rundt.
Så la meg spørre deg om dette. Når det skjer...
...hva da?
Da er du på bunnen.
Den andre køya går opp mens den går ned.
-Klatrer jeg oppi den hengekøya? -Løp opp, legg deg i den andre,
20 minutter senere, løper du opp og... Det er uendelig, bare fortsetter.
Hva med søvn?
Bare 20 minutter. Kunne du ikke gjort det til åtte timer?
Vi sover fra solnedgang til soloppgang. Det er 12 timer.
Så det er 12... Det er 36 20-minutters lurer.
Du vil være Iron Man før det er morgen. Du vil fly.
-Jeg føler at du prøver å ta livet av meg. -Nei.
Fyrplanen gikk perfekt.
Vi trengte bare elektrisitet til lyset.
Jeg hoppet på med Richard, vi fullførte det store vannhjulet,
og alt var klart.
Omsider var vi klare til det store spranget framover.
Et øyeblikk av modernitet, opplysning,
sivilisasjon, inspirasjon, fornuft.
Her kommer det!
Og jeg kunne lade den elektriske tannbørsten min.
-Richard! -Ja.
-Kommer vannet? -Jepp.
-Vil det fungere? -Jeg vet ikke. Jeg håper det.
Se på størrelsen på det hjulet.
Jeg håper det funker. Jeg har jobbet mye med ledningene.
Her kommer det! Den beveger seg ikke.
-Det beveger seg! -Ja!
Se hvordan det snurrer!
Man kan se kraften i det.
Ved å fordoble lengden på armene
fordoblet vi hjulets kraft.
Det må bli kraftigere.
Jeg har koblet til alle lysene jeg kunne berge fra båten.
Hvis vi kan få generatoren til å spinne for fullt, kunne vi få 45 ampere.
Som er nok til å gi lys her, hvis det fungerer.
-Klar til å skru det på? -Jeg vil gå bort dit.
Jeg vil se det på avstand.
Vent. Jeg vil se alt.
-Er du klar? -Ja.
Da setter vi i gang om tre, to, én!
Se på det!
-Det er som et eventyrslott. -Det funket!
-Du verden! -Vi klarte det.
-Det er som en oljeplattform. -Gud. Det er vakkert.
Vi er siviliserte mennesker igjen!
Vi er levende nå!
Apropos sivilisert atferd.
Kan jeg by på litt musikk? Denne har nå strøm.
-Selvfølgelig. -Musikk.
Hør på det!
Jeg hadde glemt at mennesker kan gjøre dette.
Det er som om noen heller honning i ørene mine!
Vi klarte det!
-Den beste dagen i mitt liv! -Ja!
Jeg skal mer enn å overleve!
-Skal vi ta et nakenbad? -Ikke vær snuskete.
Ja. Det var en fin kveld.
Og det var før Tory virkelig hadde prøvd fyret.
Dette er den latterligste...
-Du skal bare legge deg. -Jeg vil bli reddet.
Men jeg vil også være i live når vi blir reddet.
Sov godt. Du vil føle deg bedre etter en god lur.
Kunne du ha gjort denne mer vinglete?
Du venner deg til det. Du blir bedre til det.
Sånn. En liten venn. Litt trøst.
For en gentleman.
Natta, kompis. Ha en nydelig natts søvn.
Du suger.
Legg deg til å sove!
Ja.
Bare en liten dråpe.
Lykksalighet.
AMERIKAS ORNITOLOGI
Tory?
Er du våken?
Tory?
Bedre.
Livet på øya var ganske bra.
Til Tory begynte å oppføre seg rart.
Har du problemer?
Jeg er helt tåkete i hodet. Jeg får ikke sove om natta.
Det hengekøye-fyret holder meg våken.
Greit. Jeg får ta en lur.
Lykke til med fiskingen.
Hva faen?
Jeg visste det!
Jeg visste det.
Richard! Det er seilet!
Richard!
Se!
Kom hit! Det er seilet!
Hva?
Vær stille. Hvisk.
Hvorfor ropehvisker vi?
Fordi de kan være der inne. De kan være hvor som helst.
-Kanskje de ser oss nå! -Hvem?
De som tok dette seilet.
Jeg sa jo at det er noen på øya sammen med oss!
Det er et seil.
Dette er vårt seil!
Det er et seil.
Og det er skylt i land fra havet.
Det skjer hele tida. Se på alt skrotet.
Er du gal? Dette er seilet som ble borte!
Du må ta deg sammen.
Det er bare oss. Har ikke vært andre her fra dag én.
Hva var det?
Hørte ikke på grunn av det skrekkinngytende skriket.
Hva sa du?
Nå er jeg veldig redd. Vi går tilbake til huset.
Ikke forlat meg.
Tekst: Marius Theil
Kreativ leder Heidi Rabbevåg