EN NETFLIX-SERIE
Phwoah.
Vad?
Inget.
Jag får stå här.
Ja.
Jag får stå här om jag vill.
Tog du just kort på mig?
Hallå!
Fotade du mig?
Det är ett övergrepp.
Att fota mig utan mitt tillstånd är ett övergrepp.
Förstår du det?
Ge hit.
Ge mig din telefon.
Jag har rättigheter.
Jag tar bort det.
Jag raderar ditt övergrepp. Fattar du?
Ja?
Du inkräktar på min integritet
och jag raderar ditt övergrepp.
Apport.
Vad?
Du kan inte mena allvar.
Menar du allvar?
-Filmar du mig? -Nej.
Vad är det här, då?
-Vad är det annars? -Facebook Live.
Du direktsänds på Facebook nu.
Av mig med.
-Och mig. -Och mig.
Nästa stopp är Norbridge, om nån undrar.
Om nån tittar, menar jag.
Om det finns poliser i området, vore det underbart.
Nästa stopp är Norbridge. Dörrarna öppnas på höger sida.
Tänk på avståndet när du kliver av.
Det här är tåget västerut till Mayfield.
Southbridge saknar stegfri åtkomst.
Varför tar ni mig? Jag gjorde inget.
Ursäkta!
-Hej. Gick det bra? -Ja. Tack ska du ha.
Det var väl inget? Det var bara en fånig man.
-Det var smart med din telefon. -Kul att du tycker det.
Folk som hakade på. Otroligt.
-Ja, eller hur? -Underbart.
-Ja, det gladde mig. -Ja.
Oss emellan… Jag har inte Facebook på min telefon.
Den är nästan tom. Jag vet knappt hur den funkar.
Alla finesser gör mig matt.
Förlåt, bluffade du?
Så kan man nog säga.
Du bluffade?
Jag har en Facebook på min dator,
men det är ingen sån man bär med sig.
Okej. Det var modigt.
"Modigt" är en märklig komplimang mellan kvinnor.
Får jag intervjua dig?
Ja, förlåt. Konstigt.
Jag är journalist. Folk borde få veta.
-Vilka? -Det har allt.
Giftig maskulinitet, kvinnligt motstånd…
Ge mig en intervju. Du och jag, kvinnorna mitt i det.
-Nej, ingen intervju. Förlåt. -Varför inte?
Jag har inget intressant att säga.
Jag har gjort det här ett tag. Jag får folk att prata.
Jaså? Så hemskt.
Om du ändrar dig…
Jag är en hemmaperson. Jag är inget speciellt. Du gav mig två.
Om du skriver ditt nummer på baksidan.
En intervju skulle inte kännas bekväm.
-Kan du tänka på saken? -Jag tror inte det.
-Vad heter du? -Janice.
Janice…?
Fife.
Janice Fife. Fundera på saken.
En intervju.
-Kanske, men jag ändrar mig inte. -Jag får hoppas.
Hur som helst, tack igen.
-Hej då. -Hej då, Janice.
Kaffe, då?
Kaffe?
Vi kan ta en kaffe och prata.
Varför det?
-Gillar du kaffe? -Ja.
Jag också. Jag ringer.
BETH DAVENPORT UNDERSÖKANDE JOURNALIST
-Hej. -Hej, Harry.
INTERN
Senator Kreiner, jag ska förklara en gång till.
Dödsdömda fångar får inte ha nån fysisk kontakt.
De måste ha handfängsel när de inte är i sin cell,
inklusive i besöksrummet.
Jag vet nog vad jag gör.
Dillon där borta har dödat 15 kvinnor.
Alla följde med honom hem frivilligt.
De visste nog också vad de gjorde.
-Fjorton. -Femton.
Edith Johnson dog tre månader senare.
Av sina skador.
Av en infektion hon fick på sjukhuset
där hon behandlades för sina skador.
Jag räknar inte henne som mördad.
Jag har ett samvete.
Panikknappen.
Tryck på den om de reser sig ur stolarna.
Jag väntar utanför.
Vi är inga odjur.
-Han åt upp sin mammas fötter. -När hon var död.
Precis utanför dörren.
Du är helt säker.
Okej.
Bra.
-Mr Grieff. -Mr Kreiner.
Jag vet inte…
Jag vet inte var jag ska börja.
Folk brukar ha frågor, vilket är förståeligt.
Fängelsedirektören sa att ingen har överklagat.
På min begäran, ja.
-Varför? -För att jag är skyldig.
Straffet är, enligt min mening, rimligt.
Vill ni bli avrättad?
Självklart inte.
Då förstår jag inte. Varför inte…
Jag vill inte bli avrättad.
Och min fru ville inte bli mördad.
Rimligt.
Som ni ser, har jag svårt att föra anteckningar,
men Dillon har så nära man kan komma ett fotografiskt minne.
Han är min inspelare. Får han lyssna?
-Fängelsedirektören förklarade det. -Bra.
Förstå att han minns allt ni säger.
Resten av livet.
Det har inte samma värde när man sitter i dödscell.
Ingen fara.
Bra. Nu vill jag höra allt med era egna ord.
Behandla mig som om jag inte vet nåt om er eller ert fall.
Okej. Jag heter Claude Kreiner.
Jag är senator från Arizona. Gift, två barn.
Det är väl ungefär allt om mig.
Ni anklagades för sexuella övergrepp på två kvinnor på college för 30 år sen.
Angela Klein och Margaret Becker.
Selina Cadiz kan också ha varit ett offer,
men hon var ovillig att prata om sin erfarenhet.
Jag anklagades tre årtionden efter att det här ska ha hänt,
och jag befanns vara oskyldig. Det är inte därför jag är här.
-Var du oskyldig? -Allt är bara lösa rykten.
Och en av kvinnorna ni nämnde, jobbar nu på mitt kontor.
Selina Cadiz, hon som inte anklagade er.
Hon anklagade mig inte för att alltihop var påhittat.
Varför skulle Selina jobba hos mig om hon såg mig som våldtäktsman?
Varför tackade alla skådespelerskorna Harvey?
Jag är inte här för att diskutera nåt som inte hände för 30 år sen.
Nej, ni är här för att diskutera nåt som hände nyligen.
Nåt jag antar förbryllar er på nåt vis.
-Ja. -Ja, okej.
Berätta, då.
Okej.
Så här är det.
Det här kommer att verka trivialt, men det är inte logiskt.
De senaste tre månaderna har pengar satts in på mitt bankkonto,
oregelbundet, från en okänd källa.
Beloppet är detsamma varje gång.
-Hur mycket? -Det är 253,55 dollar.
Aldrig mer, aldrig mindre.
-Finns det ett mönster? -Jag såg det inte först, men…ja.
Vad är det?
Det är varje gång jag har sex med min fru.
-Hur ofta är det, senator Kreiner? -Som genomsnittet.
Jag vet inte, en gång i veckan. Det spelar ingen roll.
Jag får det beloppet varje gång min fru och jag har sex.
Hur snabbt? Jag menar betalningarna.
Inom ett par dagar.
Är det intervallet detsamma?
Inte helt och hållet. Två-tre dagar.
Får du mer betalt för ovanliga handlingar?
-Nej. -Du kanske ska prova nya saker.
-Dillon… -Förlåt.
Herregud…
Har du nåt?
Jag hörde att du är kvick. Har du en teori?
Nej, ingen teori.
Men en väldigt uppenbar gissning.
Uppenbar?
Fängelsedirektören har nog berättat
att jag bara tar fall som uppfyller vissa kriterier.
Jag beklagar att ni har ödslat er tid. Keith följer er ut.
Vad gjorde jag för fel?
Vad ni gjorde för fel?
För 30 år sen våldtog ni minst en av kvinnorna.
Vad fan pratar du om? Vad fan menar du med det?
253,55 dollar.
Tack för att ni kom.
Jag förstår inte.
Selina Cadiz… Vad gör hon på senatorns kontor?
En massa saker.
Betalar hon räkningar?
Visst.
Jag anade det.
Jag förstår ändå inte.
Tänk efter.
Varje gång han sätter på sin fru,
253,55 dollar.
Du måste bara tänka efter.
Men det är inte logiskt.
Allt är logiskt om man funderar tillräckligt.
Ha lite tillit.
DÖDSCELLER
-Adjö. -Hej då.
-Tack. -Hej då.
-Kul att se dig. -Kul att se dig igen.
-Ha en bra dag. Hej. -William är fortfarande ateist.
-Ja. -Ingen fara. Gud älskar ateister.
-Varför? -Han älskar att överraska dem.
-Se deras små nunor. -Vi ses nästa helg.
-Hej då. -Tack.
Hej då.
Du ser pigg ut. Kul att se dig.
-Ha en bra dag. -Tack.
Kul att se dig.
Kul att se dig. Tack.
Hej då.
Kören blir nog två man kort på onsdag.
-Förkylning eller nåt permanent? -Förkylningar. Var inte elak.
Medelåldern är 72. Varje lång ton är en rysare.
Det är mörkt. Du är en mörk person.
-Jag är kyrkoherde. -Du är en mörk kyrkoherde.
Jag gillar det. "Mörka Kyrkoherden." Taget.
Det är sant.
Kan du gömma min porr?
Jag menar minnessticka.
Är det porr på den, Ed? Jag gissar bara.
Mamma kommer. Hon går igenom mina saker.
Du är 36.
Bara ett tag, snälla. Hon är väldigt sträng.
Liksom Gud.
-Men porr är ingen synd. -Jo, det är det.
-Det nämns aldrig. Jag tittar bara. -Hårklyverier.
Bibeln gör det svårt att tro att Gud är nyanserad.
Hon genomsöker allt utom dig. Var schyst bara.
Jag kanske slänger bort den.
-Titta inte på den. -Oroa dig inte.
Edgar!
-Är allt okej just nu? -Ja.
Allt är okej nu.
Jag är kyrkvaktmästare.
-Ja, för tusan. -Ja.
Kom in.
Hilda.
Kyrkoherden… Förlåt, jag sökte den här.
-Mamma… -Här är han.
Jag måste gå. Förlåt.
-Du är klar för dagen? -Jag är klar för veckan.
-Jag älskar att vara kyrkoherde. -Ska du åka?
Jag ska hämta min sons mattelärare.
Det är fortfarande min tur, för jag är ju jag.
Ingen får dö eller gifta sig. Vi ses på onsdag.
Han mår bra, Edgar.
Jag vet. Han har kommit på fötter.
-Du borde vara stolt över honom. -Jag är väldigt stolt.
Bra.
Var är den?
Edgar, var är den?
Jag såg dig ta nåt ur datorn.
En sån där sticka som senast.
Ge mig den. Jag måste få den.
Jag har…
Jag har inget.
Jag hittar dem alltid.
Jag hittar alltid dina bilder och filmer, eller hur, Edgar?
Jag får väl leta tills jag hittar dem.
Eller hur?
-Jag har inget. -Ljug inte för mig!
Ljug inte för mig.
Det är för ditt eget bästa.
Det vet du.
Det är syndigt, Edgar.
Syndigt.
Samma som alltid?
Edgar! Berätta!
Okej.
Jag har funderat.
Jag fattar inte.
När började Selina Cadiz jobba hos senator Kreiner?
För två år, tolv veckor och sex dagar sen.
Okej… Låt oss föreställa oss att mrs Kreiner,
för ungefär tre månader sen,
hade ett privat samtal med Selina,
och under det samtalet inser hon
att hennes man var en våldtäktsman.
Hur kan det påverka henne?
Jag säger negativt?
Hur skulle du känna om du upptäckte att du hade regelbundet sex med en våldtäktsman?
-Tja… -Och du var normal.
Vad skulle du göra?
Betala honom 253 dollar varje gång jag satte på honom.
Nej, det är inte logiskt.
Jag tror att du borde överväga nån form av terapi.
Fundera på det.
Fängelsedirektören.
Du gillade inte senatorn.
Jo, då.
-Men hans fall uppfyllde inte mina krav. -Nej, det var väl så.
Jag undrade varför du släppte in honom.
Sen kom jag på…
Han är väl stark motståndare till dödsstraffet?
Du behöver vänner, Jefferson.
Jag skaffade ingen.
Jag vet. En sak till…
Jag anade det med tanke på klockan.
En journalist vill intervjua dig.
Åh, nej! Nej.
Nej.
Jag har erkänt mig skyldig, jag har accepterat mitt straff.
Jag har sagt mitt.
Jag är en tråkig mördare.
Inte om ditt fall.
Utan om fallen som folk kommer hit med.
Hur fick de veta om mig?
Hon är journalist. Hon är väl skicklig.
BETH DAVENPORT UNDERSÖKANDE JOURNALIST
Inte intresserad.
Prata med henne. Charma henne.
Hon kommer att skriva ändå. Hon kan lika gärna gilla dig.
Jag förstår.
Du försöker göra mig sympatisk.
-Det kanske hjälper. -Hjälper vad?
När har jag bett om hjälp?
Avrätta mig bara.
Du får betalt för det.
Du har fel.
Du är ingen tråkig mördare.
Förresten, vilken fin slips.
-Jag saknar slipsar. -Jag har känt hundratals mördare .
Jag fattar fortfarande inte hur en kille som du hamnar här.
Alla kan hamna här.
Vem som helst.
Det borde du veta.
Alla är en mördare.
Om man träffar rätt person.
Hur mår han, Ben?
-Han är väldigt smart. -Han är lat.
Varför ska man annars vara smart?
Snyggt. Du borde hålla predikningarna.
-Jag skulle aldrig sluta -Så är det nog.
Ska vi prata om politik eller ungdomar?
-Ungdomar. -Hemska, va?
-Hemska! -Och de blir alltfler.
Ben! Matte!
-Hej, Janice. -Mary.
-Hur är det med Gud, älskling? -Han finns.
Men det är knappt. Min predikan var grym.
-Ska jag ställa i ordning? -Ja.
-Vill du ha te? -Ja, tack.
Din son vill prata med dig.
-Specifikt min son? -Ja.
-Vart ska du? -Jag ska sticka.
Glad stickning.
Pappa, behöver du få nåt gjort?
Som vad?
-Jag fixar det. -Vad?
-Vad som helst. -Vad för nåt?
Nåt som är värt 70 pund.
Vad ska du med det till?
Det är Janices timpris.
Jag måste avboka idag för att gå på en musikfestival.
-Du kunde inte ha nämnt det tidigare? -Jag sov ju.
Om jag gör nåt för dig värt 70 pund, får du igen dina pengar.
Vad ska du göra för 70 pund?
-Min läxa. -Din läxa?
Hela veckan.
Det är inget du gör för mig.
Ja, men allt.
-Janice väntar. Matte. -Jag sa att jag skulle gå.
Ja, en timme senare.
Då är jag osynkad.
Du fixar det.
-Faisal hämtar mig om fem minuter. -Nej. Matte.
Skit också. Min telefon. Har du sett min mobil?
Där uppe? I sovrummet?
-Ursäkta? -Tack.
-Ska jag ringa? -Nej.
Jo!
-Ligger internet nere? -Ja, igen.
Jag ringer! Vårt internet stoppades
då Ben nästan tömde världen på nakna kvinnor.
Den lustiga kyrkoherden.
Ringer du?
Ja, den ringer!
Du har nya moduler att ladda ner. Jag måste mejla över dem.
-Jag ger dig en hotspot från mobilen. -Va?
-Fixa modulerna. Jag visar. -Hotspot?
Jag kan ha dubbelbokat mig.
-Ringer du verkligen? -Ja, jag ringer!
Ta den här.
Tack.
Är det mitt minne? Det finns privata saker där.
-Hon ska inte titta på nåt. -Ringer det ännu?
-Privata saker? -Harry!
Stygga präst. Vad är det?
-Nu är det svararen. -Sjuttio pund.
-Va? -Festival. Deal.
Herregud, förlåt. Öppna inga filer.
Förlåt. Jag råkade klicka.
Vad kan jag säga? Tonåring. Jag hatar mig själv.
-Ben, uppför dig. -Jag är en växande pojke.
Jag har begär. Ett sånt finns på din dator nu.
Förlåt, Janice. Glöm det.
-Får jag förklara… -Jag hittade den!
Janice, allt väl?
Det är porrchock.
Ursäkta?
Porr vadå?
Min lärare hittade min porr. En del av min utveckling.
Åh, Ben… Igen?
På ett sätt är det bra att jag är så normal.
Jag är ledsen, Janice.
Vi ses sen.
Innan det går längre… Ben, glöm 70 pund.
-Janice… -Får jag prata med dig?
-Får jag… -Privat.
Det är bara…
Sånt här händer ju.
Ja, det här handlar om nåt helt annat.
Okej? Kan du ursäkta oss?
Okej. Ni är ju de vuxna.
Festival.
Får jag förklara nåt komplicerat?
Det är barn.
Det är barnpornografi.
Man gör saker med dem.
Det är inte Bens.
-Det är inte Bens. -Han sa ju det själv.
Han sa det. Han tyckte det var normalt.
-Nej. -Harry…
-Blir du inte orolig? -Det är inte hans. Han skyddade mig.
Det är nån festival… Vet du, glöm det. Stickan är inte Bens. Låt mig förklara.
-Jag förstår nog. -Nej, det gör du inte.
Nån gav mig den här.
En man i kyrkan.
En man med problem.
-Han gav mig den. -Vilken man? Vem?
Jag kan inte… Det spelar ingen roll.
Varför fick du den?
Varför tog du den? Det går inte ihop.
Förstå bara att den inte är Bens.
-Vad gör du? -Tar den.
Varför?
Är den din?
För Guds skull, hur angår det dig?
Jag såg det! Tvinga mig inte att blunda.
Den här måste till polisen.
-Det är övergrepp mot barn! -Självklart, men Ben…
Polisen vet hur vi ska göra.
Det är inte hans.
Nej, det är nån man i kyrkan. Vem? Vad heter han?
Snälla…
Det finns är sårbar person, en faktiskt självmordsrisk.
Jag löser det.
Jag kan inte ge detaljer. Du förstår nog.
Okej, jag förstår.
Du måste tro mig.
-Okej, jag tror dig. -Det gör du inte.
-Jag måste gå. -Vart ska du?
Jag ska bara hem.
Min.
Den är min.
Jag svär att den är min.
Svär du inför Gud?
Jag svär inför Gud, ja.
Den är min. Inte Bens.
Han tog den.
Harry, vad gör du?
Jag berättar,
så gott jag kan…
…sanningen.
Din son intresserar sig för pedofili.
-Att offra dig själv hjälper inte. -Jag ljuger inte.
Jag respekterar hur mycket du älskar Ben och att du skyddar honom,
men det hjälper honom inte.
Jag måste gå.
-Vart? -Jag kan inte stanna här.
Vart ska du? Vad ska du göra?
-Jag ska bara hem. -Ska du prata med nån?
-Hindrar du mig? -Nej, inte alls. Jag vill bara…
…veta vad du ska göra.
Jag går bara, Harry. Det är allt.
-Kan vi prata? -Snälla, flytta dig från dörren.
-Jag hindrar dig inte. -Jo.
Nej.
Tack.
-Ringer du nån? -Jag ringer en taxi.
Jag kan skjutsa dig.
Prata med Ben.
-Vad ska du göra? -Jag ska bara hem.
-Tänker du prata med nån? -Prata med din son.
Du…
-Släpp. -Var inte dum.
Nej. Släpp mig.
Vi måste prata innan du gör nåt som skadar nån du bryr dig om.
-Släpp. -Tänk på Ben.
Det skulle krossa honom. Blotta ryktet, misstanken.
-Låt mig… -Janice, snälla.
-Jag ska inte skada dig. -Håll dig borta.
Det gäller Ben.
Du vet hur han kan drabbas.
Vad gör du?
Jag menar…
Om du försöker göra Facebook-grejen, har du inte appen.
Du berättade ju det.
Du behöver inte göra så. Förlåt!
Det här är dumt. Jag hade sönder din telefon.
Jag har en extra telefon.
Du får den. Vilket nätverk har du?
Herregud! Förlåt.
Tryck mot huvudet.
Pappa?
-Det är ingen fara. -Pappa?
Vad händer?
Inget!
Håll dig borta.
Tryck den mot såret.
Skriker nån?
-Nej, det är lugnt! -Okej.
Där kommer musiken.
Han vill gå på en festival.
Rör mig inte.
Jaha.
Var inte fånig. Det har spårat ur.
Rör mig inte.
Vi tar en kopp te. Jag gör en kopp te åt dig.
-En kopp te? -Låt bli, annars skriker jag.
Snälla, en kopp te, så pratar vi om Ben.
-Jag måste förklara. -Jag skriker. Folk hör.
Kan vi börja om?
Nej! Nej, sluta.
Sluta. Snälla, sluta.
Janice?
Jag…
-Faisal. -Hej, Harry. Kommer Ben?
Ja. Ben, du kan åka.
Bra, lysande. Vänta, Faisal.
-Var inte ute för sent. -Är Janice okej?
Hon har ändå annat att göra.
Ska jag säga hej då?
Hon är på toa. Ingen fara.
Vi ses sen.
Vi går innan han ångrar sig.
Tack för att ni tar emot. Gör det nåt om jag bandar?
Ja.
Jag förstår att ni spelar in?
Ja.
Jag lovar att min inspelning raderas.
Jag lovar att Dillon avrättas, men det är inte poängen.
Vad är poängen?
Ni gick med på en intervju.
Och ni har ännu inte ställt en fråga.
Okej… Så ni var professor i kriminologi på…
Jag vet.
Ni mördade er fru.
Jag vet.
Och ibland kommer personer till er med
vad jag antar man kan kalla för "fall".
-Ja. -Och ni löser dem?
-Ibland. -Dödscelldeckaren.
Den brottsutredande hustrumördaren.
Vad för typ av tidning skriver du för?
Jag har flera alternativ och mångas intresse.
Jag frågade inte vilken tidning, utan vilken typ.
För dina rubriker låter lite bjärta.
Jag är en seriös journalist.
Jag har meriter.
Om jag låter "bjärt", kanske det beror på dig.
Okej?
Folk kommer till dig med sina fall.
Jag undrar varför.
Du är smart, men du är knappast den enda smarta mannen i världen,
så varför kommer alla människor hit?
De berättar allt och ber om svar
från en man som mördade sin fru.
Hur kommer det sig, tror du?
Fråga dem.
Beror det på vad du gjorde?
Tror du att folk finner det spännande att prata med nån som du?
Gör du?
Nej.
Men du tror att alla andra kan tycka det, inklusive dina läsare.
Jösses.
Du känner dig överlägsen många.
Fängelsedirektören sa att fallen måste uppfylla vissa krav.
Ja.
Vilka kriterier?
Du borde nog överväga noga
om du vill ställa den frågan.
Varför det?
Om jag svarar, kan du inte publicera din intervju.
Hurså?
För att du är en anständig människa.
Varför tror du det?
Jag ser föraktet när du ser på mig.
Moraliskt värde.
Förlåt?
Moraliskt värde.
Det är det enda kriteriet.
Jag vill göra gott.
Jag har viss förmåga, nästan inga resurser
och väldigt begränsad tid.
Inom den ramen vill jag göra så mycket gott jag kan.
Så är det. Det är allt.
Jag vill göra gott.
Skulle du kalla det ett slags försoning?
Nej.
Försoningen kommer när de avslutar mitt liv.
Jag klarar mig så länge.
-Varför skulle jag inte skriva det? -Det kan gillas.
Jag tror att vissa kommer att älska det.
Försoning är utan applåder.
Annars är det föreställning. Vädjan.
Applåder skulle förstöra projektet.
De applåderar inte.
Bara om du publicerar.
Du ber mig att inte skriva artikeln?
Jag skulle beteckna det som tigger.
Jag delar din syn på mig.
Jag antar att du har läst detaljerna om mitt dåd.
-Ja. -Läs dem igen.
Fundera på det här:
Skulle det inte skrämma oss båda om jag genom dig
på nåt sätt skulle anses förlåtlig?
Varför dödade du henne?
-Jag svarar inte på det. -Varför?
-Det var personligt. -Det var mord.
Kan det bli mer personligt?
Jag försöker få en bild av…
Okej.
Finns det nån du älskar i världen?
Ja.
Planerar du att mörda dem?
Självklart inte.
Samma här.
Stäng blocket.
Varför det?
Jag känner att intervjun är över.
-Jag kan skriva den ändå. -Ja, men det gör du inte.
Varför inte?
Vad vore det moraliska värdet?
Du gillade henne.
-Varför säger du så? -Du pratade mycket.
-Tråkade jag ut dig? -Lite grann.
Jag ber om ursäkt.
Jag menar, fotografiskt minne. Allt du säger, fastnar i mitt huvud.
Tråkigt, tråkigt, försoning,
tråkigt, tråkigt, moraliskt värde.
Jösses. Döda mig bara.
Är det en nummerkod?
Är vad en nummerkod?
253,55 dollar.
Fallet, senatorn.
Nej, det är ingen nummerkod.
Vad är det, då?
Det är en betalning.
För sex.
Det verkar så.
Han får anonyma betalningar för att han har sex med sin fru.
-Det går inte ihop. -Fokusera på terapin.
-De gav mig en terapeut en gång. -Jaså? Hur funkade det?
Jag öppnade upp.
Hon lämnade yrket.
JANICE FIFE SMS
Är hon vegetarian?
Är hon vad?
Du sa väl en gång…
Det kanske var nån annan.
Vegetarian?
Vi måste väl ge henne mat?
Det finns fläskkotletter eller…
…kyckling.
Vi kan ordna kinesiskt.
Jag ska prata med Edgar.
-Säga vad? -Det är hans sticka. Han kan förklara.
Varför skulle han erkänna innehav av barnporr
för en kvinna som går direkt till polisen?
Jag kan gå till polisen.
Berätta varifrån jag fick den.
-De skulle tro mig. Jag är ju kyrkoherde. -Nej.
Nej, igår var du kyrkoherde.
Idag är du en man som angrep en kvinna och låste in henne i källaren
för att skydda din son.
Ingen kommer att tro en man som gör det. Ingen, nånstans, nånsin.
Hur fan tänkte du? Vad i helvete?
Finns det nåt där nere?
-Vadå? -I källaren.
Kan hon ta sig ut på nåt sätt?
-Jag tror inte det. -Hör folk om hon skriker?
Nej, dörren är tjock.
Det är bara vi här.
-Tills Ben kommer. -Han kommer sen.
-Vi får tänka ut nåt till dess. -Som?
Som hur vi stoppar henne från att banka på dörren?
Vi kan inte hålla Ben ute ur köket och vi kan inte berätta om det här!
Hur ska vi förklara det här för Ben?
Vi kan inte… Vi kan binda fast henne.
Du måste gå ner och prata med henne.
Fråga vad hon vill äta.
Hon måste äta.
-Är det hennes telefon? -Ja.
Den gick sönder när vi…
Har hon ringt nån?
MOTELL
JANICE FIFE KONTAKT
Hej, det är Janice. Lämna ett meddelande.
Herregud, jag ska inte…
Jag har försökt komma på nåt som får dig att släppa mig.
Janice, det här har spårat ur.
Jag funderar alltid noggrant på saker.
Man gör det när man är ensam.
Man tänker igenom allt, ända till slutet.
Alla möjligheter. Det värsta som kan hända.
Verktygen är gömda.
Först bara de vassa,
sen allt annat. Sen bröt jag itu sågarna.
Varför det?
För att jag inte ser hur du ska kunna släppa mig.
Janice, nej…
Jag vet att du är en bra människa, men det spelar ingen roll.
Jag är som en bacill i din källare.
Om du lämnar dörren på glänt, förgör jag allt.
Nej.
Lyssna på mig.
Även om jag lovar att aldrig berätta för nån om vad som hände här,
kommer du inte tro mig.
Du tror att jag går till polisen
så fort du släpper mig.
Visst har jag rätt?
Du kan inte riskera att släppa mig.
Du vet inte hur det ska gå till.
Jag har ett Skype-samtal imorgon kl. 21 med min syster i Kanada.
Då märker folk att jag är borta.
När de letar efter mig,
ser de att mitt sista möte var här.
Jag skar mig.
Det finns blod i varje hörn av källaren.
Jag har kissat också.
Jag älskar CSI. Gör inte du?
Sakerna de kan göra nu.
Om nån letar efter mig, hittar de mig överallt i det här rummet.
De hittar mitt blod.
Om du tänker efter, är du också en fånge.
Jag är inte korkad, Harry.
Du tror att du har kontroll för att jag är inlåst i din källare…
…men jag lovar att det här inte blir lätt för dig.
Jag lovar dig ett helvete.
Hej, det är Janice. Lämna ett meddelande.
De senaste månaderna har mrs Kreiner känt till vad maken gjorde
och hon mår nog uselt av det.
Låt oss föreställa oss att varje gång hon har sex med honom,
gör det henne lite galen.
Hon går i terapi.
Varje gång hon har varit intim med sin man,
bokar hon ett möte.
Som en bot. Okej?
Okej.
Hon måste självfallet betala terapeuten
men pengarna kan inte gå från det vanliga kontot som mannen ser.
Hon är inte redo för det samtalet.
Hon vänder sig till den enda som känner till hemligheten.
-Selina Cadiz. -Ja.
När hon träffat terapeuten,
ber hon Selina skicka betalningen
från nåt annat, låt säga hemligt, konto.
Hon säger nog nåt i stil med:
"Säg inget, fråga inget, gör det bara."
Det här är delen jag inte förstår.
Selina kanske är naturligt lydig,
kanske hon är livrädd för mrs Kreiner,
men Selina gör precis som hon blir tillsagd
varje gång hon får det meddelandet.
Det måste ha verkat konstigt för henne.
Varför det?
Selina är väl i 50-årsåldern nu?
Det är förståeligt att hon kanske ökar textstorleken
på sin telefonskärm.
"Betala våldtäktsmannen."
Fantastiskt.
Visst har det en komisk sida?
Men då har terapeuten inte fått betalt.
Inte?
Terapeuten skickar en betalningspåminnelse.
Selina betalar räkningen utan att inse att hon redan har betalat fel person.
Räkningen betalas två gånger varje gång senatorn har sex.
Grattis, Dillon, du löste hela fallet.
"Betala våldtäktsmannen."
Fantastiskt.
Skratt i dödscellerna?
Jag gör mitt bästa.
Den engelska journalisten ringde mig.
Jaså? Ska hon använda intervjun?
Det var inte om det.
Hon tror att hon har ett fall åt dig.
Jaså?
Så praktiskt.
Hon lät inte som att hon ljög.
Hon lät upprörd.
Gav hon några detaljer?
Nej, men hon försäkrade mig om att fallet har moraliskt värde.
Jaså?
-Kan du träffa henne igen? -När?
Hon är på väg.
Det är brådskande.
Jag tillåts inga spontana besök.
Med all respekt, tror jag att det är mitt beslut att fatta.
Du har ett möte klockan två. Hon kan komma innan dess.
Ja, jag ska ingenstans.
Jag ordnar det.
-Vad trevligt. -Vadå?
Du får prata med henne igen.
Du gillade henne.
Nej.
Jag med.
-Inga goda nyheter för henne. -Jag gillar henne inte så pass.
Tur för henne då.
Inte romantiskt.
Det handlar inte om att gilla henne för nån av oss.
Vi fascineras av henne av ett enda skäl.
Hon lever fortfarande.
Vi också.
Nej, det gör vi inte.
Vi upplever samma dag om och om igen,
i samma lilla rum, tills nån har anständigheten att stänga av.
Wow.
Ibland får du det här stället att kännas väldigt deprimerande.
Det är dödscellen. Vi väntar på avrättning.
Det är inte jag som sänker dig.
Jag håller inte med.
Men hon var intressant.
Hon dolde det bra, men jag är säker på att hon avskydde mig.
Varför komma tillbaka?
Vad är det för fall?
TILL MINNE AV BERY VERTUE CBE
Undertexter: Marie Roos