EN NETFLIX-SERIE
Undskyld ventetiden.
Tænk at høre det fra en fængselsbetjent.
-Har du travlt? -De lod mig tage mit arbejde med.
-Jeg håber, det er okay. -Det er fint.
Ja.
Jeg kommer med nyheder.
Nyheder?
Vi har en dato.
Til hvad?
Dig.
Ah.
Er du okay? Har du brug for et øjeblik?
Så, den 17.
Tre uger fra i dag.
Er du okay?
Spørger du, om jeg har planer?
Jeg skal nu informere dig om den præcise procedure på dagen.
Hvorfor?
Er min ikke den nemme del? I det mindste er jeg tidligt færdig.
PROTOKOL INDEN HENRETTELSE
Værsgo.
Dagen før din henrettelse
bliver du flyttet fra din celle til en ventecelle ved siden af k…
-En ventecelle? -Ja.
Modsat hvilken slags celle?
Før du forlader din nuværende celle,
får du mulighed for at rydde dine ejendele væk.
De kalder det ikke en ventecelle, gør de?
Det gør ingen.
De kalder det Dødshuset.
Det her skal til politiet. Det er misbrug af børn.
Kun jeg kan hjælpe dig med at slippe afsted med at dræbe mig.
Har du sovet?
-Nej. -Selvfølgelig ikke.
Du arbejdede på din computer.
-Jeg hørte dig. -Ja.
Du printede noget. En masse ting.
Ja.
Jeg forsøger at spørge, hvad du lavede?
Det skal være overbevisende.
-Hvad? -Mig.
Der er ting på min harddisk, Edgars porno. Jeg downloadede mere.
-Mere? -Han havde nogle links.
-Jeg fandt mere materiale på nettet. -Åh gud.
Jeg printede lidt.
Et par billeder, du ved.
Jeg lagde dem i pengeskabet, som om jeg skjulte dem.
-Hvorfor? -For at være overbevisende.
Det giver kun mening, hvis jeg er overbevisende.
Er der andet, jeg burde gøre?
-Du ødelægger dig selv. -Jeg redder Ben.
Også mig, du ødelægger os begge.
-Jeg tror, det vil gå sådan… -Hører du mig? Os begge!
Vi løslader Janice om en time. Vi giver det en time.
Hvilken forskel gør en time?
Morgenmad. Det bliver min sidste.
Vores sidste.
Vores sidste normale morgenmad sammen.
Når Janice er fri, går hun til politiet.
-Det er uundgåeligt. -Selvfølgelig gør hun det.
Politiet kommer her og tager en ubehagelig samtale med Ben.
Tror du?
Når de efterforsker, finder de intet på hans computer.
De finder masser på min.
De vil have let ved at tro på,
at en præst, der har overfaldet en kvinde og låst hende i en kælder
også er pædofil.
Folk ønsker at tro det om præster.
Hvordan kan du være okay med det her?
Hvorfor melder vi ikke bare Edgar?
Jeg prøvede. Jeg kan ikke.
Han er sårbar. Det er min pligt at beskytte ham.
Det er det eneste rigtige, så jeg gør det.
Jeg må gøre det rigtige. Jeg er præst for fanden.
Og ægtemand.
Og far.
Men næ nej, det hele handler om det åndssvage eventyr,
du foregiver at tro på hver søndag.
Foregiver?
-Det åndssvage eventyr… -Lad være.
Jeg er ligeglad.
Det er den eneste religion i verden, hvor Gud dør til sidst.
Folk siger, de er kristne, men ved du hvad?
De korsfæster sig ikke.
Han dør ikke, han kommer tilbage.
Det er håbet.
Det er eventyret.
Og Jesus havde ikke børn.
HEMMELIGT NUMMER
Hej.
Mig? Nævnte den mig?
Hvad stod der?
Nej, det vidste jeg selvfølgelig ikke.
Jeg forstår. Selvfølgelig.
Ja da.
Klokken to er fint.
Godt.
Farvel.
Hvem var det?
Edgar er død.
Han hængte sig i nat.
-Men du var… -Det var politiet.
-De vil tale med mig. -Men du var hos ham.
Han efterlod en seddel, der nævner mig.
-Hvad? -Jeg er nævnt på sedlen.
Hvad står der?
-Jeg må tale med Janice. -Nej, med mig.
Jeg taler med dig, og jeg skal tale med Janice.
Harry.
Er det din skyld?
Er hvad min skyld?
Han hængte sig.
-Jeg… -Jeg vil dø.
Hvorfor skulle de stoppe mig?
Jeg vil dø.
Det har jeg ikke tid til at tænke på.
Okay?
Fik du sovet?
Der er sket noget.
Man lærer at læse ansigter, når ens liv afhænger af det.
I går aftes tog min kirketjener,
ham, jeg fortalte dig om, Edgar,
ham, der rent faktisk ejede det materiale, du så,
sit eget liv.
-Hun efterlod en seddel. -Hvad står der?
Hvis sedlen er…
Hvis det er en tilståelse, vil den måske opklare…
Hvad stod der på sedlen?
Det ved jeg ikke. Politiet kommer for at tale klokken to.
Det her kan være slut til den tid.
Kan være?
Jeg er ligeglad med, hvad du fortæller nogen om mig.
Fortæl dem alt.
At jeg overfaldt dig, låste dig inde, det hele.
Det vigtige er, at Ben
ikke får skylden for noget, der ikke angår ham.
-Alt her er min skyld. -Hvad med aftalen?
-Hvilken aftale? -Det, vi talte om.
Vores aftale mellem dig og mig.
Nej, vi havde aldrig en…
Det har været en lang nat. Jeg er forvirret, okay
Jeg er bange. Jeg ved ikke rigtigt, hvad jeg siger.
Politiet kommer klokken to i dag.
Hvis sedlen er det, jeg tror, kunne hele mareridtet være forbi.
Og jeg er ked af det. Jeg er ked af det hele.
Okay.
Lige nu skal vi forholde os roligt.
-Hvad mente hun med "aftale"? -Det ved jeg ikke. Hun er vist forvirret.
Laver du mere kaffe?
Ja.
Nej, te.
-Jeg gør det. -Det er okay.
Jeg kommer ud med det til dig i haven.
Måske kan det hele blive godt igen.
Vi har måske fået en udvej.
Hvis sedlen er en tilståelse, så tror jeg rent faktisk, det er forbi.
Sæt dig i haven.
Far.
-Hej. Er du okay? -Ja. Undskyld, det er bare…
Har du glemt, at jeg bor her?
Du er tidligt oppe.
-Jeg skal hen til Lucy før skole. -Hvorfor?
Hun er min kæreste, og jeg vil virke omsorgsfuld.
Kom Janice tilbage?
-Hvorfor? -Hendes taske er her.
Jeg kan give hende den.
Det blev mærkeligt i går. Jeg vil gøre det godt igen.
-Hun har hentet sin taske igen. -Du sagde, hun ikke kom tilbage.
-Ja, det glemte jeg. -Hun gik hurtigt. Din mor talte med hende.
Okay.
Spiser du her i aften?
Sikkert.
Noget mere eftertrykkeligt?
Sikkert, sagde jeg.
Jeg er fra politiet. Jeg har fået besked på…
Er du okay?
-Jeg er dårlig til at flyve. -Jeg har det fint med det.
Jeg forventede ikke at blive hentet af en betjent.
Sikke en bonus.
Du kan vel ikke have arbejdet på hans sag?
-Hvorfor ikke? -Det var i USA.
-Hans kone var fra Surrey. -Så du arbejdede på hans sag?
Nej, jeg siger det bare.
Kig i handskerummet.
Fra hr. Grieff.
Måske vil du læse lidt op på det.
Har politibetjente normalt peberspray?
-Det er ikke til mig. -Hvem så?
Hvem som helst. Vil du have den?
-Nej. -Okay så.
Så Grieff bad dig om at hente mig fra lufthavnen?
Hvad mener du?
Hvorfor adlyder en engelsk betjent
en amerikansk morder på dødsgangen?
Jeg er ikke engelsk.
Og jeg er ikke politibetjent.
Kaffe?
-Kommer du? -Hvem er du?
Kald mig Morag.
-Er det dit navn? -Hvis du synes.
Tag dine lektier med.
Og pebersprayen, hvis du er nervøs.
De vil føre dig hen til ventecellen, du ved, Dødshuset,
hvor du tilbringer din sidste nat.
Og om morgenen får du mulighed for at lave en skriftlig erklæring
og mødes med familiemedlemmer.
Det ved jeg. Inspektøren informerede mig.
Du koncentrerede dig nok ikke, fordi du skal dø om tre uger.
Det sker stadig.
-Du har haft tid til at vænne dig til det. -Fire timer.
Fire timer er meget tid, når man kun har tre uger.
Hvordan ved du alt det?
Fotografisk hukommelse.
Nej, jeg mener, hvornår har du hørt det?
Da jeg blev henrettet.
-Dillon… -Jeg ved, hvad du vil sige.
Der er et spørgsmål, der er ret åbenlyst.
Hvorfor er jeg stadig i live?
Der var det.
Buddhisme.
Okay.
Buddhisme.
Jeg blev buddhist i mit første år.
-Okay, du er buddhist. -Da jeg blev henrettet…
-Dillon. -Ja?
Indvending.
Du blev ikke henrettet.
Dengang havde man ret til en trosperson,
såsom en præst, i kammeret, når man skulle til det hinsides.
Men lovgivningen dækkede ikke en buddhist.
De havde rabbinere og præster, men ingen buddhist.
Jeg var to timer fra at blive henrettet
uden trøst fra en kvalificeret buddhist, der rørte min fod.
Din fod?
De må ikke røre ved andet.
Hvorfor?
Tja, præster…
Du forstår.
Jeg er tidligere alterdreng.
-Præster har brug for grænser. -Okay.
Tak.
Hvorfor har jeg ikke sagt det før? Vi deler ikke ret meget.
Jeg kan ikke lide dig.
Nå ja.
Glem det.
Ja.
Jeg må være meget dum.
Hvorfor?
-Det kort, du viste mig, var falsk, ikke? -Ikke falsk.
Jeg mener, ikke mit.
Jeg mener, en mands navn, en mands foto. Jeg prøvede ikke engang.
-Hvorfor så jeg det ikke? -Det gør ingen.
De tænker bare: "Det er politiet."
-Hvor har du det fra? -Fra en betjent.
-Det er stort set den eneste mulighed. -Hvordan?
Jeg tog det fra hans lomme, uden han så det.
Måske fordi jeg havde smadret hans hoved ned i fortorvet.
-Hvorfor gjorde du det? -Han vendte mig ryggen.
Han så mig ikke som en trussel. Dagligdagens sexisme.
Okay.
Okay, så du er… Hvad er du egentlig?
Vi kan slå fast, at jeg er kriminel og voldelig.
-Skønt. -Nu bryder jeg mest ind i huse.
Med alderen foretrækker jeg at arbejde inde.
Hvorfor har Grieff bedt dig af alle
om at hente mig i lufthavnen?
-Passe på dig. -Han har en sjov måde at gøre det på.
Han kvalte sin kone og lemlæstede hendes lig,
så ja, det har han.
Du læste om lemlæstelsen, ikke?
Han kvalte hende ikke bare, han lemlæstede hende bagefter.
Vidste du det? Ikke alt bliver trykt i aviserne.
De håbede nok stadig at finde det.
Hendes hoved.
De håbede på at finde hendes hoved.
Det blev nævnt i dækningen af retssagen, men folk havde mistet interessen.
Det var ham, du sad ved siden af.
Ikke en mand, der mistede besindelsen.
Men en, der halshuggede sin kone, efter hun var død,
og skjulte det og ikke vil sige, hvor det er.
Han er klog.
Og han elsker sine små gåder
og at tale med små piger som dig om soning.
Men sandheden er, og husk det nu,
at Jefferson Grieff er, var og altid vil være et monster.
Jeg kender til hovedet.
Jeg er ikke en lille pige, jeg er journalist.
-Jeg læste det hele. -Godt så.
Hun er din, hr. Grieff.
Tak, Morag.
Morag ville bare sikre sig, at du var…
Hvad skal jeg sige?
At du var bevidst om min moralske status.
Er du det?
-Det har jeg altid været. -Det tænkte jeg nok.
Jeg væmmes over dig.
Det, du gjorde, er afskyeligt.
Det angår min ven.
Men måske burde jeg være gået til politiet.
Når du indtaler en besked til Janice, ringer hun så med det samme?
Nej, aldrig. Der kan gå dage.
Okay.
Så gå bare til politiet, men der vil gå længe,
før de har legitim grund til at melde hende savnet.
God pointe.
Når I mødes til kaffe, er det altid dig, der foreslår det?
Ja.
Er hun altid længe om at svare?
Som regel.
Når man ser på hendes Facebook, er hun ikke ret social.
Lige nu modsætter hun sig tilnærmelser fra en venlig ung kvinde,
der viser hende flatterende interesse.
Med andre ord
får Janice ikke venner.
Kan du se problemet?
Nej.
Hvordan kan nogen hade hende nok til at såre hende,
hvis hun ikke har venner?
Du har et mærkeligt syn på venskab.
Ligesom Janice.
Det kan være en tilfældig. En ulykke.
Ja, men som regel er det andre mennesker, der er folks ulykke.
Og næsten altid folk, de kender.
Så lad os arbejde ud fra den antagelse.
Hvis hun er i live,
er hun fanget.
Og hvis hun er fanget, hvad laver hun så lige nu?
Det ved jeg ikke.
Du kender hende.
Hun er klog, ikke bange.
Jeg tror, det er en kvinde, der forstår.
Og det, hun først og fremmest forstår, er andre mennesker.
Hvorfor det?
Fordi hun undgår dem.
Det eneste, det kræver at gøre et menneske til eneboer,
er en stærk lugtesans.
Hvis sådan en kvinde
var fanget, hjælpeløs,
hårdnakket, klog,
med ryggen mod muren, uden håb,
så har man virkelig problemer.
Politiet kommer snart. Du skal høre, hvad de har at sige.
Det vil jeg gerne.
Vi arbejder på noget. Vi har en idé.
Du må være bange.
Hvorfor det?
Politiet i dit hjem, hvor du har en kvinde fanget i kælderen.
De ransager jo ikke stedet.
-Lov mig noget. -Hvad?
Jeg er bange. Du skal love mig noget.
-Hvad? -Den dør er meget tyk.
-Jeg kan ikke høre noget hernede. -Okay.
Jeg synes ikke, du behøver at kneble mig.
De ville alligevel ikke høre mig. Jeg kan ikke mere.
Jeg er allerede bundet og tisser på mig selv.
Jeg føler mig umenneskelig.
Harry, lad være med at kneble mig.
Det er rigtigt med døren.
-Jeg har råbt hernede. -Så lad være med at kneble mig.
-Jeg lader være. -Tak, Harry.
Men lad være med at råbe.
-Okay? -Jeg sværger på mit liv.
-Mary er alligevel hos dig. -Ja, hun holder øje med mig.
Vi finder lige ud af noget.
Mary kommer herned, før politiet ankommer.
Tak, Harry.
Fuck!
Herinde?
Det tror jeg.
-Vi må vel gøre det sådan her. -Ja.
Hun skal høre det.
Hylde.
Vi skal sætte noget foran.
-Den her. -Ja, godt.
KONGEN AF BANEN STRIKE-MESTER
-Okay? -Okay.
De er her.
Harry taler med dem på sit kontor. Vi lytter hernede.
Jeg har tapet mikrofonen, bare så du ved det.
-Hvis jeg skulle sige noget? -Ja.
Hvad er der sket?
Det er ingenting.
Dit ansigt.
Det er ikke noget.
-Du bløder. -Det var ikke Harry.
-Det ville Harry ikke. -Heller ikke mig.
Sådan er Harry ikke.
Du sagde, du hadede ham.
Vi skændes altid. Du ved, hvordan vi er.
-Men han ville ikke såre mig. -Hvorfor ikke?
Han… Det ville han bare ikke.
Hvad er der så sket?
Jeg sårede mig selv.
Det sker nogle gange, når jeg bliver stresset.
Det ved Harry.
-Han sagde intet. -Det er privat.
Han plejer at fortælle mig ting.
Det er nok, fordi det er mig.
Du burde kneble mig.
-Undskyld? -Politiet er her.
Hvis nu jeg råber.
-Hvorfor det? -Jeg kan gå i panik.
Og så vil du måske… Jeg vil bare ikke gå i panik.
Men ingen kan høre dig hernede.
Ja, men jeg er ikke helt rationel lige nu.
Jeg vil nødig provokere dig ved at råbe om hjælp.
Men jeg er ikke…
I overvejer, hvorvidt I skal slå mig ihjel.
Så kan du også finde på at slå.
Vil I have en kop te?
Jeg har lige sat vand over.
-Ja tak. Bare mælk i min. -Også i min.
Tak, Harry.
Han er præst. Alle kender præsten.
Alle kender Harry.
Du gav ham koden til din e-mail,
så han kunne aflyse Skype-opkaldet.
-Ja. -Du foreslog det samme til mig.
Ja.
Men du ville kun give mig koden,
hvis jeg gjorde noget til gengæld.
Ja.
Problemet med dig, Janice,
er, at fordi du er klog,
så tror du, at alle andre er dumme.
Du manipulerer os.
Du vil gøre mig bekymret om, hvad min mand gør for dig i hemmelighed.
Du vælger selv, hvad du vil bekymre dig om.
Hvis Harry har ret, kan der være en udvej
for os alle.
Andet ønsker jeg ikke. En udvej, hvor ingen kommer noget til.
Det ønsker jeg også.
Så lyt.
Jeg beder.
-Værsgo. -Tak.
Så…
Hvor er det trist med Edgar.
Ja, meget trist. Stakkels Ed.
Han har altid være plaget, Edgar.
Han har forsøgt sig før.
Det ved vi.
Så…
Han skrev noget?
Som jeg fortalte, ja.
Og sedlen nævner mig.
Som jeg sagde i telefonen.
Hvad stod der?
Må jeg lige spørge om noget?
Da jeg fortalte det, lød du overrasket.
Ville alle ikke blive overraskede over
at blive nævnt i et selvmordsbrev? Ville du ikke?
Nej.
Ikke hvis jeg var den sidste, der så dem i live.
Tjo.
Jeg ville nærmere være bekymret.
Jeg ville tænke: "Var det noget, jeg sagde?"
-Jeg er også bekymret. -Det kan jeg se.
-Det er jeg. -Selvfølgelig.
Men hvorfor? Hvad sagde du helt specifikt?
Hør. Der er en person, der stod mig nær,
og som jeg følte et ansvar for,
som lige er død, som tog sit eget liv, så tilgiv mig, hvis jeg ikke er…
Helt mig selv.
Selvfølgelig.
Selvfølgelig. Undskyld. Ja.
Må jeg få at vide, hvad han skrev om mig på sedlen?
Kan du fortælle det?
-Det er derfor, vi er her. -Det sagde du.
Den præcise årsag til, at vi er her. Har du…
Hvad talte I om?
Det er privat.
Ja, selvfølgelig.
-Den er i den blå del. -Ja.
-Med lommerne. -Det ved jeg.
Var det venskabeligt?
-Undskyld? -Din samtale med Edgar.
Tja, det var… Ja.
I store træk, ja.
-I store træk? -Ja.
Godt.
Ja.
Det var svært at se fra den vinkel.
-Vinkel? -Overvågningskameraerne.
De er faktisk altid utydelige.
-Hvilke optagelser? -Bare optagelser.
Dig og Edgar på gaden.
Du sad i bilen. Han steg ind. Ikke noget særligt.
Okay. Ja.
Vi prøvede at kortlægge Edgars bevægelser, efter du hentede ham fra pubben.
Hvorfor gjorde du det?
Jeg ved ikke, hvor meget I ved om Edgar.
Ikke noget.
En kompliceret historie.
Som sagt var han plaget.
Han har…
Hvordan skal jeg sige det?
Han har haft visse…
Tvangshandlinger, han forsøgte at kontrollere.
Og jeg var…
-Kontaktede han dig i aftes for at snakke? -Ja.
Jeg må tale med hans mor. Hun er forvirret.
Forvirret?
Hun sagde, at du bankede på døren og ledte efter ham,
og at hun viste dig til pubben, hvor han drak med venner.
Han havde lagt en besked,
og jeg gik ud fra, at vi skulle mødes hjemme hos ham.
Var det en oprevet besked?
Han var tydeligt ængstelig og ville tale om nogle ting.
-Ubehagelige ting. -Det er privat.
Privat, ja.
Men det går jeg ud fra. Jeg var klar over, at…
Hans forhistorie, som sagt.
Så mens han ventede på at tale om ubehagelige ting med dig,
tog han på pub med sine venner.
-Åbenbart. -Eller måske glemte han det bare.
Jeg ved ikke…
Hvordan skulle jeg vide, hvorfor han gjorde sådan?
Han var plaget.
Jeg har en idé om konteksten.
Det, jeg gerne vil vide, hvis jeg må,
er, hvad han skrev på sedlen.
Hvad siger du til det?
"Tro ikke, at præsten er pædofil."
"Han beskytter en anden."
TRO IKKE, AT PRÆSTEN ER PÆDOFIL. HAN BESKYTTER EN ANDEN.
Jeg aner ikke, hvad det betyder.
Det virkede ellers tydeligt. Han mente, at du beskyttede en pædofil.
Skal jeg forklare mig?
Det forventede jeg ikke.
Okay. Jamen…
Men hvis du gider.
Ved du, hvem den pædofile er,
han henviste til?
Nej.
Ved du, hvad hans venner kalder ham? De kalder ham "den pædofile".
Gør de? Det havde jeg ikke hørt.
Det er ham, jeg beskytter. Det er det, han mener.
At jeg beskytter ham.
Det må være tydeligt.
Ikke helt…
Jo, det er tydeligt. Synes du ikke?
Ikke ligefrem tydeligt.
Du beskytter ham jo ikke.
Du siger det til os.
Ja, men han…
Han er jo…
Død.
Sådan et tab rammer vel folk forskelligt.
Var du bange?
-Hvornår? -Da de fortalte det.
Da de gav dig din dato.
Er du bange?
Tja,
det forventede jeg ikke.
-Jeg troede, det var det, du ville have. -Nej.
Jeg fortjener det.
Enhver tænkende person er bange for det, de fortjener.
Hr. Grieff?
Er du færdig med telefonen?
Nå ja.
Ja.
Tak.
Og kan du give det til fængselsinspektøren?
-Vil du give ham det? -Det gør jeg.
Hvad så nu?
Hvor tager vi nu hen?
-Det kommer an på… -På hvad?
Hr. Grieff siger, du er journalist.
Ja.
Kriminaljournalist.
-Det er det, jeg skriver om, ja. -Hvorfor?
Det interesserer folk.
Folk?
Det interesserer mig.
Hvad med bilulykker?
-Sænker du også farten for dem? -Nej.
Jeg kan sige om kriminalitet, som en der har været i det længe,
at det er et dumt livsstilsvalg.
Seriøst, det er kun for de desperate.
Det er farligt, det er svært at gøre godt,
pengene er dårlige.
Hvis man begår fejl, kan man ryge ind at sidde.
Så hellere være sygeplejerske.
Hvorfor skriver en overklassepige som dig om det?
-Jeg er ikke overklasse. -Du skulle hellere skrive porno.
-Hvorfor? -Det er et trin opad.
Jeg skriver ikke om det her, jeg prøver at hjælpe nogen.
Det har bare at passe.
Ellers hvad?
Ellers får jeg et problem med din attitude.
Skal vi gå?
-Du ser mopsi ud. -Hvad?
-Mopsi. Bare et ord, jeg bruger. -Hvorfor ikke bruge ord, der findes?
Se selv. Mopsi.
-Hvad er der galt? -Forældre.
-Dine forældre er underlige. -Hvordan det?
Din far er præst,
din mor knepper en præst.
Det er ekstremt.
-Kommer du hjem til mig? -Ja.
Nej.
-Det sagde du. -Jeg kommer senere.
Jeg skal lige hjem først.
-Er der noget galt? -Nej.
Måske. Jeg ved det ikke.
-Har jeg gjort noget? -Nej.
Jeg skal bare lige hjem og tjekke noget, okay?
Hun gav dig adgangskoden, ikke?
Jo.
Hvad er den?
Bare "kodeord".
WebMail.
-Hvad laver du? -Jeg kan logge ind fra min computer.
Jeg aflyser hendes opkald.
Og hvad så?
Hun løj ikke om sin adgangskode.
-Og hvad så? -Vi har ikke noget valg længere.
Hvad vil du gøre nu?
Din store tilståelse giver ingen mening.
De tror allerede, du beskytter nogen, og så snart hun forlader kælderen,
vil hun fortælle dem hvem.
Hun fortæller hvem.
Vi har intet valg.
Det er ikke vores skyld. Vi er nødt til det.
Hvad laver du?
Jeg må tale med hende.
Pas på. Hun manipulerer os.
-Hun er rædselsslagen. -Ja.
Og hun er en koldblodig kælling,
og hun er virkelig, virkelig klog.
Hvad er der sket?
-Gjorde Mary det? -Det er ikke hendes skyld.
Hun er bare så stresset. Hun gik i panik.
Slog hun dig?
Nej.
Gjorde hun?
Hun bad mig om at sige, at jeg selv gjorde det.
Slog hun dig?
Lad mig ikke være alene med hende! Hun slår mig ihjel.
Hun kan ikke styre sig.
Jeg ved, jeg er i sikkerhed sammen med dig.
Lad mig ikke være alene med hende!
Hun får ikke lov til at slå dig ihjel.
Med Gud som mit vidne, det får hun ikke lov til.
Det ved jeg.
-Der er koldt i kælderen. -Koldt?
Den her kan varme hende. Tror du stadig, den virker?
-Vi stoppede med at bruge den. -Ja.
-Den lækker. -Sig det ikke.
-Den aktiverede kuliltesensoren. -Du behøvede ikke at sige det.
Hvis man bruger den i et aflukket rum…
Jeg håbede, du havde glemt det, at det ville være en oprigtig fejl,
men nej, du måtte sige det højt.
Mary.
Hun ville bare falde i søvn.
Det ville være smertefrit. Hun ville endda være varm.
Vi skulle bare lade det ske.
Bare lade det ske.
Hvad er alternativet?
Der er ikke noget.
Harry, du ved, hvad der sker, hvis den kvinde forlader kælderen!
Slog du hende?
Nej.
Hun har givet sig selv det sår.
Hun prøver at vende os mod hinanden.
Det vil ikke lykkes.
Virker det på dig?
-Læste du den? -Hvad?
Min e-mail.
Jeg læser den for dig.
Hør godt efter, hvis nu jeg har lavet fejl.
"Hej Kath."
Hun kalder hende altid Kath, aldrig Katherine,
og starter altid med "hej". Jeg har tjekket andre mails.
"Må jeg springe over vores Skype i aften?"
Det er altid "springe over". Hun har aflyst før.
"Jeg er allerede i seng og virkelig træt."
"Jeg er på vandretur,
og min telefon er i stykker,
så jeg skriver nok ikke den næste uge."
"Vi tales ved. Hav det godt. Janice."
Hvad synes du?
Hvad med kærlig hilsen?
Hun skriver altid bare "hav det godt".
-Det er nok sidste brev til hendes søster. -Hun skriver aldrig kærlig hilsen.
Det er ikke vores skyld. Det er noget, der er sket for os.
Ingen vil lide.
Ikke engang Janice.
Harry…
Det er humant.
Det må være nemmere.
Hvad?
Ikke at tro på Helvede.
Jeg er i Helvede lige nu.
Men jeg tror, jeg kan se en udvej.
Det er problemet. Der er aldrig en udvej.
Der er aldrig en udvej.
Du godeste.
Vi gør det rent faktisk, ikke?
Send e-mailen.
SEND
Harry?
-Harry, har du skruet døren fast? -Begge døre. Du kan ikke komme ind.
Hvad laver du?
Tag hen til Sally eller din mor. Du bestemmer selv.
Her er dine bilnøgler.
-Du kommer ikke herind. -Harry…
Du får ikke lov til at dræbe hende.
-Det sker ikke. -Harry.
-Gå nu bare. -Harry.
Harry!
Gå bare.
Javel.
Mener du det?
Absolut.
Vil du pludselig fortælle os det?
Efter al den tid?
-Der er en betingelse. -Nej.
Umuligt.
Henrettelser er blevet omlagt før.
Mange af dem er udsat på ubestemt tid.
Der må være en advokat, der kan gøre noget.
Og til gengæld?
Til gengæld
fortæller jeg alle, der er interesserede,
hvor min kones hoved er.
Gordon og Marie kan endelig begrave hele deres datter.
Det er ikke nok.
Der er mere.
Når jeg forklarer, hvor jeg begravede hovedet, bliver årsagen tydelig,
og også hvorfor hun måtte dø.
Gordon og Marie vil vide det, du vil vide det,
alle vil vide det.
Men først…
Vil jeg leve.
Jeg ved, at jeg er okay sammen med dig.
Jeg ved ikke, hvad jeg gør. Jeg skal…
-Jeg skal tænke mig om. -Selvfølgelig.
Jeg sendte Mary væk for hendes skyld.
Hun skal ikke være en del af det her. Ligesom jeg låste dig inde for Bens skyld.
Jeg har gjort dårlige ting, forkerte ting, men jeg gjorde dem…
Jeg gør dem for min familie.
Jeg ved, du vil gøre alt for dem.
Du ville dø for dem.
Mere end det.
Jeg ville tage deres plads i Helvede.
Og?
Du siger ikke meget.
Hvad fanden laver han?
Hvad laver mine forældre?
Hvorfor spurgte du ikke? Jeg troede, du kom frem.
Jeg kunne ikke. Jeg ved ikke…
Du stivnende.
Ingen forventer at høre deres far tale sådan.
Hvorfor "for min skyld"?
-Hvad har det med mig at gøre? -Spørg ham.
Det gør jeg.
Pis.
-Hvad? -Den sidder fast.
Han har smadret låsen. Den åbner ikke.
Far!
Pis.
Pis!
Far.
Far!
For helvede.
Far!
MARY RINGER
Far!
Harry!
For guds skyld, ring til mig.
Ring til mig!
Hun fik ram på os.
Hun gjorde det med vilje, og hun fik ram på os.
E-mailen, jeg tog fejl.
Den skide e-mail.
Far!
Vær ikke dum, far.
Far!
Tekster af: Sidsel Seeberg