СЕРІАЛ NETFLIX
Якщо я попрошу подумати про червоний автобус, ви подумаєте?
Ця картинка просто з'являється у вас у голові, так?
Мабуть, так. І що з того?
Натомість якщо я попрошу вас не думати про блакитний велосипед,
ви все одно будете його уявляти, так?
-Так. -Добре.
-Хоч я чітко попросив цього не робити. -Що ви намагаєтеся сказати?
Я демонструю, як працює мислення.
Як усі мислять.
Людський мозок запрограмований обробляти ствердження, не заперечення.
Що відбувається, а не що не відбувається.
Можна помітити, як прилітає вертоліт,
та не можна помітити, як він не прилітає.
Добре, ствердження, не заперечення. То й що?
Де ви зараз?
Неподалік від Сент-Джонс-Вуд, якщо це вам про щось каже.
Там раніше жила моя дружина.
Твоя дружина раніше жила, крапка.
-Діллоне. -Пробач.
Річ у тім, що я знаю, де Дженіс Файф.
-Знаєте? -Принаймні теоретично.
Тобто «теоретично»?
Це означає, що мені нарешті вдалося помічати те, що не сталося.
-Може, поясните? -Пізніше.
Тільки спробуйте не пояснити!
Вам доведеться самій здогадатися. Я мушу йти.
Маю відвідувача.
Що з ним не так?
Він убивця й засранець.
Провів за ґратами десять років.
Його засудили на смерть.
Обирай сама.
Ви скажете, куди ми їдемо?
На базу.
Яку базу?
Тобі встромлять щось у дупу?
Перепрошую?
Анальну пробку чи щось таке.
Щоб ти не всрався.
Здається, це лише для електричного стільця.
Хіба під час смертельної ін'єкції не обсираються?
Не знаю.
Я не цікавився.
Я міг би сказати, але це будуть не найкращі останні слова.
Прийдеш?
До того часу я буду в Англії.
І Марі не прийде. Вона таке не любить.
Чесно кажучи, я також.
Отже…
ти готовий домовлятися.
І ось і ти — й година не минула.
Я був неподалік.
Я знаю.
Добре.
Де вона?
Я не почув пропозиції.
Джефферсоне,
ми були друзями.
Колись ми були найкращими друзями.
Тож, будь ласка,
просто скажи мені:
де ти закопав голову моєї доньки?
Врятуй мене від смерті.
Якщо ти маєш намір скоїти акт насильства,
знай, що охоронці тебе зупинять.
Як професіонали, вони мусять берегти моє життя й здоров'я
до миті, коли мене прив'яжуть до столу й зупинять мені серце.
Ти знав, що я навіть медогляди проходжу?
Цікаво, чи є протипоказання до страти.
Мабуть, їх дуже небагато.
Де ти закопав голову моєї доньки?
Я поділюся цією інформацією
тоді й лише тоді…
Я скасую твою страту.
Ти впливова людина, Ґордоне.
Навіть більше.
Ти впливовий злочинець.
Тож якщо хочеш поховати Рейчел цілою,
використай зв'язки,
шантажуй друзів,
застосуй прихований тиск —
зроби усі ті кмітливі таємні штучки, як тобі так добре вдаються,
і врятуй мене від смерті.
Господи.
Ти таки справжній гівнюк, чи не так?
Ґордоне.
Я думав, ти це зрозумів, ще коли я обезголовив твою доньку.
Не заходьте.
Не втручайтеся.
Нехай зробить це.
МЕРІ 15 ПРОПУЩЕНИХ ДЗВІНКІВ
ОТРУЄННЯ ЧАДНИМ ГАЗОМ — СКІЛЬКИ?
Тату!
Він у нас розумник.
Селія теж так каже. Вона найкраща вчителька математики в школі.
Так, це правда, і, схоже, вона дуже добре знає Бена.
Хоча вчителі в школі не дуже вимогливі.
-Час мені познайомитися з Беном. -Я його покличу.
Можна мені поговорити з ним наодинці?
І тут є місце з більш формальною обстановкою?
Заходь.
Я думала, ми маємо провести співбесіду.
-Мені вона подобається. -Тобі всі подобаються, ти вікарій.
Отже, щоб ви розуміли, мені непотрібний репетитор.
-Твої батьки вважають інакше. -Знаю. Боже поможи їм.
Кумедна образа, правда? Бажати комусь Божої помочі.
Звучить мило, та насправді ти просто називаєш когось слабаком.
Слабаком?
Вчителька вважає, що тобі потрібен репетитор.
Вона сказала вам, що я дурний і лінивий?
Сказала, що ти лінивий.
-Вона вважає, що ви це зміните? -Я цього не змінюватиму.
Перепрошую?
Працьовиті лиш те й уміють, що зайняти себе.
Ліниві — шукають короткий шлях.
Математика, у правильному розумінні, — короткий шлях.
Так?
Людська винахідливість у 90% випадків —
це прагнення мати більше вільного часу й змогу сидіти.
Якби не лінь, ми всі працювали б у полі.
-Багато хто таки працює в полі. -Так, знаю.
Боже поможи їм.
А ви зла.
-Будемо на це сподіватися. -Чому це?
Вчитель з математики, який хоче подобатися, — гроші на вітер.
Ну, ви мені подобаєтеся, тож…
-Я над цим попрацюю. -Але мені непотрібний репетитор.
Маєш якийсь таємний план?
Я б не назвав це планом.
Ти й надалі базікатимеш на уроках, будеш вчити все в останню хвилину,
а тоді вразиш усіх успішно зданим іспитом,
бо тобі для цього не бракує ні розуму, ні ліні.
Так. Ні, так, такий був… Такий був мій план.
-Знаєш, що ти пропустив? -Що?
Важку працю.
-Заощадь час. Опануй математику. -Добре.
Ну, це ваш план.
Це не план, це короткий шлях.
-Вітаю. -Привіт.
-Даруйте, забув. -Я гукну, коли ми закінчимо.
Мері!
Мері! Не проти, якщо я попрацюю на кухні?
Чому ти мене питаєш?
Це що, моя кімната? То ось що ти думаєш?
-То можна? -Тебе прогнали?
Ні, не прогнали.
Скажи їй.
У неділю тобі потрібен кабінет. Хай займаються у вітальні.
Вітаю, Дженіс.
Гаррі, я тут подумала.
Нічого, що я використовую ваш кабінет?
Мені так соромно, треба було спитати.
Ні, все гаразд.
Гаразд, фух! Яке полегшення!
-Подумав, що ви захочете кави. -Чудово.
Але чи можна було б чаю?
Так, звичайно.
Я вже все. Сьогодні мене підвозити не треба.
Добре. Дякуємо. Бувайте.
Тепер можеш піти в свій кабінет.
Що таке?
Нічого.
За минулі 20 хвилин — 17 повідомлень. Зазвичай — зо два.
Це особисте. Вам буде нецікаво.
Якщо ти більше ні про що не можеш думати, поділися, будь ласка.
Серйозно?
П'ять хвилин — і зосереджуєшся.
Лінда налаштовує всіх проти мене.
Усі вірять Лінді, тому починають…
Ти занадто переймаєшся думкою інших.
У наш час усі переймаються думкою інших.
«У наш час»? А я в якому часі живу?
У мене просто таке враження, що всі знають, що думають інші,
і це мене пригнічує, це й усе.
Годі вдивлятися у телефон.
Тоді я не знатиму, що всі думають.
Гарно, що ви вдаєте, наче вам небайдуже.
І як, вдається?
-Ви маєте дітей? -Ні.
-Я навіть не знаю, чи ви заміжня. Ви… -Ні.
Так. Пробачте.
Бене, якщо тобі треба з кимось поговорити,
якщо ти пригнічений,
ти маєш мій номер.
Я не надто добре вмію втішати, зате я тобі не брехатиму.
Це взаємопов'язані факти.
А тепер до роботи.
Тату!
Це пипець. Що це взагалі таке? Що, трясця, відбувається?
Прошу не кричати на мене.
Я не кричу, я просто…
Пробачте, я хочу зрозуміти, що відбувається.
-Будь ласка, поклади молоток. -Навіщо?
Бо я була прикута цілу ніч, Бене,
і мені дуже, дуже страшно.
Просто поклади молоток.
-Ви боїтеся тата? -Так.
-Мій тато нізащо б не зробив… -Бене, поглянь на мене.
Поглянь і скажи мені, чого б твій тато нізащо не зробив.
Навести таймер на дві години.
Дві години, починаємо відлік.
НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ — МЕРІ ІМЕЙЛ!
СРАНИЙ ІМЕЙЛ!!
ГАРРІ?!
Вимкнути таймер.
Відлік скасовано.
Навести таймер на годину.
Одна година, починаємо відлік.
СКІЛЬКИ ЧАСУ ТРЕБА НА ОТРУЄННЯ ЧАДНИМ ГАЗОМ?
ЗАЛЕЖНО ВІД СТУПЕНЯ ДІЇ ТА КОНЦЕНТРАЦІЇ,
ВТРАТА СВІДОМОСТІ ВІДБУВАЄТЬСЯ В МЕЖАХ 2 ГОДИН
Джефферсоне.
Можна не вставати?
Я засмагаю.
Отже,
ви йому сказали.
Ага.
Я втратив свій єдиний важіль менш ніж за три хвилини
лише тому, що злякався.
Цікава річ: страх можна відчувати
навіть тоді, коли ти і так приречений.
Страх — дуже стійка емоція.
Містере Кейсі, дійшло до насильства.
Я абсолютно проти насильства, і ви знаєте, про що я.
-Ви сказали йому правду? -Так.
Де закопана голова Рейчел?
Без брехні, фокусів і вигадок?
Не цього разу.
Можете присягнутися?
Присягаюсь життям, всенькими трьома тижнями.
Я запитую, бо мені здалося, що ви спеціально його провокуєте.
Я думав, ви втрутитеся.
Чому не втрутились?
Жодного важеля не було.
Він нізащо б вам не допоміг, що б ви не сказали.
Так.
Мабуть, так і є.
Та тепер допоможе.
Я дістав вам важіль.
Я сказала Ґріффу, що ми на базі.
Тобто «на базі»?
-Зв'яжеться, коли буде готовий. -Як мило.
Він убивця-жононенависник у в'язниці, повній чоловіків.
Змушувати нас чекати — його єдина розвага.
-Я йому подзвоню. -Ні.
Перепрошую?
-Так бути не може. -Хто сказав?
Містер Ґріфф сказав.
Чому ви його слухаєтеся, якщо вважаєте його жононенависником?
-Чому ви на нього працюєте? -Я працюю з ним.
На нього.
А чому жінки пишуть серійним убивцям?
Ненависть до себе одна не ходить.
Не дзвони йому. Не треба.
Я йду до крамниці. У цій дірі нічого немає.
-І хто винен? -Не дивися на мене, це не моя хата.
-Даруйте, що? Це не що? -Це не моя хата.
Боже, я грабую будинки. Довго ж до тебе доходить.
Ключі у вазоні. Обожнюю.
Я не знаю, що відбувається, що за чортівня трапилась,
але я знаю, це беззаперечний факт, що мій тато не здатен когось скривдити.
Вас чи ще когось. Ви це знаєте.
Віра, що чоловік тебе не скривдить, —
розкіш, доступна лиш одній категорії людей.
Знаєш, що це за категорія?
Інший чоловік.
Що сталося?
-Це повідомлення? -Між вами й татом?
Ти маєш телефон? Здається, то було повідомлення.
-Батарея сідає. -Ти можеш викликати допомогу.
-Я можу подзвонити татові. -Твій тато замкнув мене тут.
Я поговорю з ним і все виправлю, але що сталося?
-Тобто «сідає»? Наскільки? -Я маю зрозуміти.
Батарея, скільки заряду залишилось?
Ви розмовляли про порно. Це останнє, що я бачив.
Справа ж не в порнографії?
-А ти бачиш причину вважати, що так? -Ні.
Бене, телефон зараз вимкнеться?
Ти маєш шанс викликати допомогу.
Якщо натомість ти подзвониш батьку,
він знову сюди прийде.
Тоді ти станеш учасником того, що буде далі.
Це буде твоя вина.
Ви просите мене здати тата поліції.
Так, Бене. Мені шкода.
Знаю, що це важко, але так, прошу.
Я не можу.
-Але тоді ти його прикриваєш. -Ні.
-Ти будеш спільником. -Ні, замовкніть.
Будеш, для правоохоронців.
-Спільником. Тебе арештують. -Ні, замовкніть.
Замовкніть. Просто замовкніть. Замовкніть!
-Будь ласка, замовкніть! -Скільки?
Мені треба подумати!
Батарея. Скільки залишилось заряду?
НИЗЬКИЙ ЗАРЯД АКУМУЛЯТОРА ЗАЛИШИЛОСЬ 9%
Ой.
Я знав, що він заговорить, як тільки я доберусь до його горлянки.
Дякую, що не впускали хлопців.
-Здається, ви не зрозуміли головного. -Чого саме?
Це відеозапис.
Так, це відеозапис.
Можна мені копію?
-Це доказ нападу. -Так.
Я напав на того, хто вбив мою доньку. Кому яке діло?
Кого хвилює, що буде із цим ходячим шматом лайна?
Маєте щось випити? Хочу відсвяткувати.
ФБР.
Що, перепрошую?
Це хвилюватиме ФБР.
Відколи вони намагаються затягнути вас до судової зали?
Як думаєте, що буде, якщо вони врешті отримають привід?
Ви мені погрожуєте?
Думаю, на перевірку інформації, яку він вам дав,
у вас небагато часу.
Я вже це роблю. Думаєте, я не роблю цього?
Якщо виявиться, що це правда, вам слід виконати свою частину домовленості.
Я ні про що не домовлявся.
Ви домовляєтеся зі мною, зараз.
Якщо Ґріфф сказав правду, ви допоможете йому,
інакше я раптом згадаю про свій обов'язок
стосовно нападу, який ви скоїли у цьому закладі.
Боже, та що з вами? Хочете його врятувати?
-Домовились? -Це що, шантаж?
Домовились?
А якщо він сказав неправду?
-Про це ви подумали? -Подумав.
Він буває брехливим гадом, коли захоче.
Ви не забули?
Не забув.
Що як він збреше?
Тоді даю слово:
я його вб'ю.
-Гаррі? -Що з імейлом?
Що ти зараз робиш?
Що ти робиш? Кажи.
Ти взяв газовий обігрівач і відніс його в будинок.
Де він зараз?
Ти не маєш підстав уважати, що я зараз щось роблю.
Що б ти не робив — я також до цього причетна.
І Бен також.
Усі ми причетні через той сраний імейл.
-А що з ним не так? -Як вона його надіслала?
Перепрошую, що?
Вона мала б бути вдома і йти спати.
Як вона його надіслала?
Її телефон зламався.
В імейлі написано, що телефон зламався.
-Вона надіслала його з комп'ютера. -Ти в кабінеті?
-Так. -Як і її комп'ютер.
Як вона надіслала імейл?
Коли вона зникне, поліція обшукає її квартиру
і помітить, що комп'ютера немає.
Їм стане цікаво, як вона надіслала останній імейл.
Якраз той імейл, який пояснює,
де вона була минулі кілька днів.
Ну, вони вирішать, що вона взяла ноутбук із собою.
Куди, у похід?
-Це нічого не доводить. -Це й не мусить нічого доводити.
У них з'являться запитання.
Перше місце, куди вони підуть, —
туди, де її бачили востаннє, тобто наш дім.
Де живе вікарій, чий прислужник наклав на себе руки
і який може прикривати педофіла.
І погляньте!
Жінка, яку вони шукають, замкнена у підвалі.
Навіть якщо ти із цим щось зробиш, ми досі не придумали, що робити з тілом.
Господи!
І як люди когось вбивають? Із цим стільки клопоту!
Гаразд, постривайте.
Тато сказав, що захищає нас із мамою. Що це означає?
Якщо я викличу допомогу, поліцію, з мамою щось трапиться?
-Ні, не трапиться. -Чому він це повторює?
-Я не знаю… -Щось трапиться зі мною?
-Він увесь час каже «захистити Бена». -Бене, ходи сюди.
Серйозно, ходи сюди. Візьми мене за руку.
-Я не збираюсь красти твій телефон. -На вашому місці, я б украв.
Я для тебе не лише вчителька, правда? Ми ж друзі?
-Так. -Я не маю сина.
Та якби мала, то хотіла б, щоб він був такий, як ти.
Знаю, звучить абсурдно, та це правда.
Ось хто ти для мене.
Бене, обіцяю,
присягаюся…
Бене, ходи сюди.
Я тобі не брешу, правда? Я завжди кажу тобі правду.
Якщо викличеш допомогу,
якщо викличеш поліцію,
присягаюся тобі усім, що я люблю,
що з тобою нічого не трапиться.
Що ви побачили?
Про що ти?
Порно, чому ви… Чому порнографія все змінила?
Це тато.
Не відповідай. Будь ласка, ти не можеш.
Бене, не відповідай.
Бене!
Привіт, Бене, це тато. Де ти будеш вечеряти? У Люсі?
Подзвони, як тільки зможеш. Я маю дещо владнати, па.
Ну звісно.
Ґрати.
А я ще думала, чому саме це вікно.
Якби я хотіла залізти,
є багато інших вікон, які я могла просто розбити.
Але не розіб'єш.
Ми не битимемо вікна. Ми не такі.
Ага, глянь на нас.
Убиваємо людину, але вікна — зась!
-А хто казав про вбивство? -Я знаю, що ти робиш.
Не знаєш. Ти нічого не знаєш.
Нехай так і залишиться. Нічого не знай, і йди собі.
Я десь викину її речі.
Будь обережна. Щоб тебе не бачили.
Отже, якщо їх знайдуть, сюди ніхто не прийде.
Я не намагаюсь чогось уникнути.
Це взагалі спрацює?
-Це має сенс? -Мері…
Серйозно, це має сенс?
Ми мусимо бути обережні.
Поліція постійно розслідує вбивства, а ми це робимо вперше.
Це взагалі нечесно.
Мері, єдина причина, чому я тобі це даю, —
це щоб ти звідси поїхала,
бо так буде краще для тебе.
Сідай у машину і їдь геть. Викинь це, де захочеш.
Просто не потрапляй нікому на очі.
Гаррі,
зупинімося.
Ми не можемо цього зробити.
Треба зупинитися прямо зараз.
І що далі?
Що нам робити?
Ти сама казала. Якщо вона вийде, Бенове життя зруйновано.
Що б ми не робили чи казали — зруйновано.
Запропонуй вихід — і я погоджусь.
О боже, погоджусь.
Покажи найменшу шпаринку — і я промчу крізь неї.
Я віддав би все, усе на світі,
щоб це закінчилось, але не сина.
Я не віддам сина. Не Бена.
Не Бена.
Я знаю,
та нам усе одно треба зупинитися.
Добре.
Тоді я зупинюсь.
Ти сказала зупинитися. Я кажу, що зупинюсь.
А тепер, Мері, тобі час іти.
-Впустиш мене? -Ні, звісно, ні.
-Лише на п'ять хвилин. -Ні.
-Прошу, п'ять хвилин. -Навіщо?
Хочу пісяти.
Піди деінде.
-Куди? -Я не знаю.
-Я не піду в кущі. -Ні, це вже занадто.
Ми багато накоїли, але пісяти в кущах…
По телику такого не показують, правда?
Коли когось вбивають.
Усі весь час спокійні й лихі,
наче й раніше це робили.
Так, у «Коломбо» ніхто не хоче пісяти.
Тобі час іти.
Гаррі, ти не можеш зробити цього сам.
Тобі вже час іти.
-Але Гаррі… -Мері, йди вже.
Я залишу десь її ноутбук,
тож коли його знайдуть, ніхто не прийде сюди?
Мері, йди вже.
Привіт, Бене, це тато. Де ти будеш вечеряти? У Люсі?
Подзвони, як тільки зможеш. Я маю дещо владнати, па.
-Він лиш хоче знати, де я. -Бене, будь ласка, не кажи.
Ти мусиш викликати допомогу.
У мене від цього мігрень.
Він не гріє. Підкрутиш трішки?
-Це знову він. -Бене, ти не можеш.
Будь ласка, не можеш.
СКІЛЬКИ ТРИВАЄ ЕФЕКТ ОТРУЄННЯ ЧАДНИМ ГАЗОМ?
СИМПТОМИ: ГОЛОВНИЙ БІЛЬ, ЗАПАМОРОЧЕННЯ, НУДОТА
Привіт, Бене.
-Де ти? -Що відбувається?
Нічого. Чому щось має відбуватися?
Між тобою й Дженіс щось трапилось?
Про що ти?
Дивно якось — я зійшов униз, а вона кудись зникла.
Це ж не через порно, бо вона не має нічого проти.
Не через нього.
Я не…
Бене, тобі немає чого хвилюватися.
Вона пішла? Пішла геть?
Я казав, що пішла.
Та чи пішла вона?
Я тобі не брешу.
Бене?
Ти завжди казав, що я мушу казати тобі правду.
Ти також маєш казати правду, ось як має бути.
Ти кажеш правду — я кажу правду.
Чому ти думаєш, що я брешу?
-Здається, ти дуже засмучений. Усе добре? -Так.
Ти якийсь тихий.
-Ти щось пив? -Ні.
Ні, я хочу почути правду.
Була суперечка.
Сварка.
Стосовно чого? Порно? Воно було якесь збочене чи що?
Ми посварилися, і Дженіс пішла.
Я все вирішу, обіцяю.
-Вона пішла геть? -Так, але все буде добре.
Ти кажеш правду?
Я все виправлю, обіцяю.
-Де ти, у Люсі? -Так, я ж казав, я в Люсі.
Гаразд, добре.
-Ночуватимеш у неї? -Мабуть, так.
Її батьки не проти?
Не хвилюйся, вони мене схвалюють: я син вікарія.
Люблю тебе, Бене.
Гаразд.
Ні, я тебе люблю.
Я обіцяю, що все виправлю.
Я чую, що ти схвильований. Не хвилюйся.
Я все виправлю, будь-якою ціною.
Добре.
Передай Люсі привіт.
Бачиш? Він тобі бреше.
Йому не можна вірити.
Можеш вірити мені.
Заради нас обох, виклич поліцію!
Це вам. Можна зробити фото?
-Це не та адреса. -Даруйте?
Це номер 12. Номер 11 — там.
-Ой, пробачте. -Нічого.
-Я не бачив номера. -Це просто будинок вікарія.
-То ви вікарій? -Так.
Мама вас любить. Вона живе за дві вулиці звідси.
-Добре. -Каже, що ви сексі вікарій.
-Подякуйте від мене. -Ще б пак!
-Номер 11? -Так, він там.
-Гарного дня! -Дякую, вам також.
-Скільки у тебе заряду? -Ви можете замовкнути?
Голова розколюється.
ДЖЕНІС ФАЙФ КВАРТИРА 2
«ХОЛМЕД ХАУС»
Зараза.
УВАГА ТУАЛЕТИ ВИКЛЮЧНО ДЛЯ ПОСТІЙНИХ КЛІЄНТІВ
Мораґ отримала суворе розпорядження не давати вам дзвонити мені.
-У мене сьогодні важкий день. -Так, вона пішла до крамниці.
Уже повернулася.
Звук, наче ви у ванній.
Так.
Ви ховаєтесь від Мораґ?
Що ж, воно й недивно.
Що я роблю?
Чому я просто сиджу в клятій квартирі,
коли мала б шукати подругу?
-Джефферсоне. -Так, хвилиночку. Перепрошую.
Люди Ґордона перевіряють координати, які ви йому дали.
Може, долучитесь до нас у кімнаті відвідування?
Добре, дякую. Секундочку.
Якби ви були її подругою, то не ставили б це запитання.
Звичайно, ставила б. Чому ні?
Послухайте, я це роблю не заради статті, якщо ви про це. Я хочу допомогти.
Насправді я хотів сказати, що якби ви були подругою Дженіс,
то впізнали б її квартиру, знаходячись у ній.
-Що? -Джефферсоне?
Мушу йти. Зідзвонимось.
Пробачте, я весь ваш.
Перепрошую?
Тут… Тут не було замкнено.
Тут немає замка.
Добре.
Даруйте, перепрошую.
А хто ви така?
Я… Я подруга Дженіс.
Але як ви зайшли?
-Даруйте, ви хто? Ви… -Що я?
-Ви подруга Дженіс? -Так, ми мешкаємо разом.
Я не знала.
Не знали?
-Я не знала, що вона з кимось мешкає. -Гаразд.
Це нічого, але, так, як ви зайшли?
Ну…
Я просто занесла…
дещо. Деякі…
речі Дженіс.
Я маю її ключі. Вона дала.
-Вона дала вам ключі? -Так.
І не казала, що живе не сама?
Ну, це ж Дженіс.
Еге ж, Дженіс.
-Пробачте, що потурбувала. -Які речі?
-Перепрошую? -Які речі ви занесли?
Ну, знаєте…
Де Дженіс?
-Не знаю. -Вона вчора не повернулася.
-А, так. -А, так?
Дивно, правда? Дженіс — і не повернулася додому?
-Я впевнена, все гаразд. -Чому?
Чому ви впевнені, що все гаразд?
Я хвилююся за неї. Ви знаєте, де вона може бути?
Ні. Звідки мені знати?
Ви не подзвонили у двері.
Просто зайшли.
Ви не гукали її ім'я, просто зайшли до квартири.
Якщо ви не знаєте, де вона,
то чому були такі впевнені, що вона не тут?
Коли ви востаннє її бачили?
Не знаю.
Учора.
-Де вона зараз? -І гадки не маю.
-Не в нас. -У нас?
А, то ось що ви занесли?
Ні.
-Раніше його там точно не було. -Ні, був.
Він на моєму паспорті, отже, як це сталося?
-Серйозно? -Пробачте.
-Це ніж для хліба. -Будь ласка.
Відпустіть мене.
-Мені треба йти. -Інакше що?
Що ви зробите? Бутербродами мене закидаєте?
Ви не маєте права мене тут тримати!
-Ви не маєте права тут бути. -Геть з дороги.
-Припиніть.
-Ви сказали: «Жуххх!». -Відпустіть мене.
Цього не треба казати, коли справді махаєш ножем.
Прошу, ви мусите мене відпустити!
-О боже, пробачте. Пробачте. -Ви мене порізали.
-Пробачте. Я не… -Бляха, ви мене порізали.
Рана не дуже неглибока.
-Заради бога! -Промийте водою.
Та що з вами?
Візьміть рушник. Прикладіть рушник.
Розповідайте, що трапилось. Що б це не було, негайно розповідайте.
Я не… Я… Це не я.
Усе просто надто…
Святий боже, я просто хочу попісяти!
Облиште.
Це мій син, я мушу відповісти.
Бене любий, усе добре? Ти в Люсі?
Скажи мені правду. Тато мені бреше.
-Він не бреше. -Що трапилось між ним і Дженіс?
Щось дивне з порнографією. Що там було?
Нічого, сонечко.
Хоч хтось, скажіть мені правду! Скажіть, бляха, правду!
Діти.
Там були діти.
Д…
Тату подобаються діти?
Ні, авжеж, ні.
Це належало прислужнику.
Тому дивакуватому.
-Едґару. -Боже.
Чому він не сказав? Навіщо він замкнув Дженіс у підвалі?
Звідки… Звідки ти…
Бо я тут! Я у підвалі з Дженіс. Я ховався. Він мене замкнув, бо не знав.
Виходь негайно, чуєш? Виходь звідти зараз.
Бене? Бене!
Чорт.
Телефон розрядився.
-Послухайте… -Я не можу!
Він вимкнув телефон.
-Можете просто… -Геть, ні. Геть від мене!
МЕРІ
Бене, вимкни обігрівач.
Діти?
Що?
Ви подумали, що тату подобаються діти?
Облиште мене!
Не треба!
Я лиш хочу знати, де Дженіс.
Просто скажіть, де вона…
О боже. О боже, мені дуже шкода.
То був дивакуватий прислужник Едґар.
-То було його порно. -Бене, вимкни обігрівач.
МЕРІ
Візьми трубку. Будь ласка, візьми.
Вітаю, це вікарій Гаррі. Прослухайте гудок.
Гаррі, він у підвалі.
Бен у підвалі.
Виведи його і подзвони мені. Подзвони одразу ж.
Заради бога, чи ви відчепитесь від мене…
О боже!
Стій!
Гаразд, якого біса?
Господи боже.
То не його порно, а Едґара. Мій тато не цікавиться дітьми.
Вимкни обігрівач.
Гадаю, твій тато зробив дуже дурну річ.
То не його порно. Ви мене чуєте?
Те, як ти почуваєшся,
наче ти п'яний…
Ви хотіли усім розказати? Поліції. Тому він вас замкнув?
Ні, вибач, але я думаю, що твій тато нас отруює,
і ти мусиш негайно вимкнути обігрівач.
Він правильно зробив. Правильно, що замкнув вас тут!
Бене, ти нетверезо мислиш. Ти не винен.
Ви б усім розказували, що мій тато — педофіл.
Знаєте, що було б зі мною? У школі, серед друзів?
Би б мене, бляха, знищили! Трясця!
За що?
-Я хочу вимкнути… -За що?
Бене, ти сам не свій. Нас намагаються отруїти.
-Нас обох! -Я сказав, що порно моє.
Сказав, що моє. Ви думали, що воно моє?
Бене, послухай.
Ви сказали подзвонити у поліцію.
-Бене… -Ви хотіли сказати, що я педофіл.
-Ні. -Ви мені збрехали!
-Не збрехала! -Ви брехали, клята брехунка!
Пробачте, знову я. В 11 нікого немає. Приймете?
Так, звичайно.
-Я залишу записку, що вона тут. -Так.
Це трохи нахабно, можете відмовитися, але ви могли б записати привітання?
Скоро день народження мами. Вона зрадіє. Вона ваша парафіянка.
-Так. -Дякую.
-Її звуть Ліз. -Ліз, добре.
Назвіться сексі вікарієм.
-Ви не проти? -Ні, все добре.
Приготуйтеся.
Вітаю, Ліз. З днем народження. Радий чути, що ви парафіянка.
Гарного дня.
Найкращі побажання від…
Що це?
-Це таймер. Я навів таймер. -Вам треба щось зробити?
Не думаю, що на відео його чути.
Спробуємо ще?
Добре.
Коли скажете.
Вітаю, Ліз. З днем народження.
Найкращі побажання від сексі…
-Від се… -Усе добре?
-Ідіть геть. -Перепрошую?
Ідіть. Просто йдіть. Ідіть геть!
Бене? Що ти… Як ти сюди потрапив?
Тату. Що я накоїв? Я…
Я щось накоїв?
Моя голова, вона…
Моя голова…
Тут ліворуч. Тут.
Гаразд, ходімо. Ходімо.
Сідай. Усе гаразд. З тобою все добре.
Усе буде добре.
Усе буде гаразд.
Це я зробив. То був я. Так?
Ти хотів мене зупинити. Тому на тобі кров.
-Але це я зробив. Я її вбив. -Я щось зробив.
Ні, я подзвоню в поліцію. Я зізнаюся. Так?
Тут тільки ми. Дженіс мертва.
Ніхто не мусить знати версію, відмінну від нашої. Так?
Бене.
-Геть від мене. -Бене.
-Заберися від мене! -Бене, послухай.
Будь ласка, послухай мене.
Бене!
Ось і сраний винуватець біжить.
Випусти мене.
Випусти!
Дженіс, мені шкода.
Справді.
Це Гаррі Вотлінґ, будинок вікарія, вулиця Реілстоун-Ґарденс 12.
Я вбив жінку. Будь ласка, надішліть…
Як ти, синку?
Здається, я…
Здається, я зробив дещо погане.
Добридень, даруйте, так.
Я у будинку вікарія, Реілстоун-Ґарденс 12.
Я щойно вбив жінку.
Я на вас зачекаю.
Дженіс…
це не моя провина.
І не ваша.
Я захищаю сина.
Боже…
Боже поможи вам.
Дженіс, як ви? Ви мене чуєте?
Боже, що він з вами зробив?
Що ви з нею зробили?
Не смійте. Не смійте мене судити!
Я діяв во ім'я любові.
Діяв во ім'я обов'язку.
Я робив усе, що міг, і нічого,
нічого з усього цього, —
моя провина!
Добре.
Чому ви налякані?
Не смійте мене боятися. Це мене ображає.
-Покладіть молоток, добре? -Ні, не смійте.
Не вказуйте мені, що робити.
Я не вказувала.
Я добра й любляча людина.
Я чоловік, я батько. Як ви смієте мене боятися?
Погляньте на мене!
Я бісовий вікарій!
Перше, що вам треба розуміти, — це те, що вони не шукали вас.
Насправді вони шукати мою дружину.
Чи принаймні її частину.
Боюсь, я креативно їх ошукав.
Ти ще мені заплатиш!
Суперечливий учинок,
та оскільки мене стратять майже за три тижні,
що ще мені можуть зробити?
Ви маєте друга з особистою армією?
Другом я б його не назвав.
І слово «армія» не вжив би.
Він мав людей у потрібному місці. Людей, яких я міг використати.
-Як ви знали, куди їх послати? -Із заяви про зниклу особу.
-Заяви не було. -Саме так.
Іноді потрібен час, щоб помітити те, чого немає.
Чому ніхто не заявив про її зникнення?
Вона не з'явилася там, де мала бути.
І судячи з часу, коли вона надіслала сигнал тривоги подрузі,
були неймовірно великі шанси, що вона досі там.
Було неважко дізнатися, що вона репетиторка сина вікарія
і що вона працює в неділю.
Дуже дивно, що ви не заявили про її зникнення.
Та хто заявляє про зникнення,
коли знає, де та людина.
То це було лиш припущення.
Що ж, так.
Припущення — діяльність розуму за відсутності фактів.
Я був упевнений лиш у тому, що нас цікавлять два місця.
Квартира Дженіс,
адже лиш нападник знав, що вона не вдома і можна безпечно вламатися,
і дім вікарія — останнє місце, де була Дженіс.
Я просто правильно застосував свої ресурси.
Як ваш син?
Із моїм братом…
оговтується.
-Від вашого замаху на нього. -Я не… То бу…
Так, знаю.
Тоді ви намагалися вбити іншу людину.
-Чому ви хотіли поговорити зі мною? -Мене цікавлять вбивці.
Я й сам убивця.
Я не вбивця. Я ніколи… Я нікого не вбив.
Ви не вбили Дженіс.
Але скажіть таке: якби ви не робили того, що робили,
чи була б ваша дружина жива?
Не кажіть цього. Не кажіть так.
Ні, я розумію ваш біль.
Я пережив схожу втрату.
Ні, ви вбили свою дружину. Ви задушили її.
Я про вас читав. Ви відрубали їй голову.
-Так. -Як можна таке зробити?
Розповім іншим разом.
Мабуть, я розповім її вам.
Чому мені?
Бо думаю, що ви зрозумієте.
Бо ми з вами тепер однакові.
Ми не однакові.
Авжеж, однакові.
Усі ми однакові.
Бувають миті, які всіх нас роблять вбивцями.
Ми не диваки в клітках, на яких можна витріщатись,
судити нас і писати про нас, наче ми належимо до іншого виду.
У нас просто поганий день.
Навіть у звичайнісінькому житті, буває, відкриваються тріщини й поглинають когось.
Ніхто не застрахований від найгіршого, що може зробити.
Від крові близької людини на руках вигоди мало,
зате ви хоч знаєте, хто ви,
ким ви завжди були.
Полуда спала,
і нарешті ви розумієте його —
того, хто криється за вашими повіками.
Він жахливий, правда?
Ось ви й побачили себе зсередини.
Отже…
ви маєте справу.
Ви ж розумієте, що часу в мене обмаль.
-Я розумію, що ви помрете за тиждень. -Справді?
Особисто мені дещо важко усвідомити факт того, що мене стратять.
Цікаво, чи ваша подруга напише про це.
Досі вона про вас ні слова не написала. І сумніваюсь, що напише.
Ні, думаю, не напише.
Отже, з чим я можу вам допомогти у межах часу, який мені залишився.
З убивством мого чоловіка.
Так, ви про це писали в повідомленні.
Діллон провів невелике дослідження,
і випливло цікаве питання.
Діллоне?
Міс Файф, не ображайтеся,
з усією повагою, та ваш чоловік насправді, ну цей,
не мертвий.
Так, та він на це заслужив.
І я хотіла запитати чи ви мені допоможете із цим.
То ви хочете вбити свого чоловіка?
Ви не дуже здивовані.
Це відділення смертників.
Кожен тут — убивця.
Чим я можу допомогти?
Переклад субтитрів: Анастасія Хома