FILM INSPIRAT DIN FAPTE REALE
Anumite evenimente și personaje sunt rodul imaginației în scopul romanțării poveștii
10 ianuarie 2005
JAFUL SECOLULUI
Artele marțiale, artele plástice...
toate acțiunile mele...
vreau să... să fie...
un singur lucru. Vreau să aibă o direcție naturală.
Un filozof spunea,
că bunul cel mai de preț al ființei umane e găsirea unei vocații.
Un adevăr care să fie autentic pentru o persoană.
Un adevăr pentru care să poată, inclusiv, să-și dea și viața.
Ar fi important, atunci...
să ne grăbim să găsim această vocație.
Să nu vă ducă-n margine... să nu vă ducă-n margine.
Forței nu îi opui o forță mai mare, ci o tehnică superioară.
Am spus-o de mii de ori: noi nu luptăm împotriva
forței unui rival superior, ci o utilizăm. Haide.
Mână cu mână.
Așază-te pe poziție.
Ați văzut? Da? Bine. Haideți.
BANCA RIO
Știi de ce ai nevoie ca să faci o gaură de dimensiunea asta?
Sebas, la masă, îhm?
Vin imediat, iubito.
Ce zgripțuroaică!
Dacă n-ar exista femeia asta, nu știu ce s-ar alege de viața mea.
N-am nicio îndoială de asta.
Ce zici?
Dac-ai fi alt tip, ți-aș spune că ai probleme la scufiță
și că ești un prost.
Tu ai ceva la scufiță, dar prost nu ești,
în cazul ăsta prostul sunt eu
pentru că vreau să știu în ce rahat ai să te bagi.
O să ai nevoie de mașinării și echipamente, iar io n-am niciun șfanț.
Așa că, primul lucru pe care trebuie să-l faci e să-ți găsești un finanțator.
Un finanțator...
Ești nebun. De unde vrei să-l scot?
Domnul e cu voi.
- Și cu Duhul Sfânt. - Sfânta evanghelie după Ioan...
Io-n momentul ăsta, n-am nicio lețcaie.
Dar, dacă te pot ajuta, bizuie-te pe mine.
Îți vine cineva în minte?
Să ne înălțăm inimile.
Sunt înălțate înspre Domnul Dumnezeul nostru.
- Să-i mulțumim Domnului... - Exist-un tip.
D-zeul nostru.
E just și necesar.
E datoria noastră...
De parcă i-aș duce-n Austrália, D-zeule!
O să traversez Rio de la Plata, nimic mai mult. Mă duc la Montevideo.
Pentru ca sărăcuța de mama să-și vadă nepoții
că nu i-a mai văzut de-o grămadă de timp.
- Sigur. - E tare bătrână, sărmana.
Îm, îmbătrânesc...
- Ai, da... - Și-mi reproșează...
"De ce nu-mi aduci băieții?" “Da', mamă. Uneori se poate, alteori nu”.
- Trebuie profitat de ocazie... - Exact așa.
Trebuie să te bucuri de ei.
- Bun, eu v-am adus banii... - Nu, nu, nu.
Mă plătiți când vă vom preda documentele, da?
O să fie vorba doar de câteva zile, nu mai mult.
Verificăm datele și vă aparține totul, îhm?
Ah, bine. Dar eu v-am adus cei 2000 de dolari.
- Nu știu acum... - Nu, dar sunt 2000 de pesos!
- Vai. Ce veste frumoasă mi-ați dat, dnă! - Ai, da!
- Dar atunci v-am înțeles greșit la telefon? - Dar eu v-am spus 2000 de dolari?
- Păi eu am înțeles asta. - Ai, scuzați. Nu, așa de scumpă nu sunt...
Vă rog. Pentru numele lui D-zeu, nuuuu...
Ai, da' ce păcat. Nu mă-ntorc acasă acum...
și să umblu cu banii ăștia la mine nu mi-ar plăcea. Pot să vi-i las dv, dnă?
- Dacă vă deranjează, nu. Spuneți-mi... - Nu, nu, nu, nu. Serios!
- Serios? Îmi faceți un serviciu enorm. - Da.
- Nu, vă rog, nu-i nicio problemă. - Zău așa.
Am să-i las aici.
Bineînțeles, sigur, c-am s-aduc cei 2000 de pesos.
- Da, și eu vă returnez cei 2000 de dolari. - Da, vă rog.
Da, sunt ai dv.
Spuneți-mi, sunteți căsătorită de mult timp?
- Ai, să vedem. Păstrează-i p-ăștia și... - Da, 500, da.
- Îhm? - Da, da. Uite ce bine...
- Bun. - N-ai pentru ce, fata tatei...
Dacă tatăl tău nu vine... nu te văd deloc. Așa stau lucrurile.
- Ciao, un pupic. - Eu muncesc...
din cauza asta.
- Tu în ce ape te scalzi? Ai grijă de tine? - Da. Foarte bine. Totu-i perfect.
Îmi e foarte bine.
În biroul ăsta de avocatură...
mă ocup de toți debutanții, c-o mână fermă. Îi trimit când într-un loc când în altul...
Nu erau calculatoare?
Eh, anul trecut a fost asta. Dar n-a mers.
- N-a mers? - Din nefericire, n-a mers.
Gata.
Grozav, ai făcut o treabă minunată.
Și, Lu, când luăm cina împreună?
- În seara asta. Vino pe la mine. - Ai! Nu pot în seara asta.
Nu te băga-n buclucuri, tăticule.
Ce buclucuri! Am terminat, am terminat... gata cu buclucurile. Te iubesc.
Și eu.
FRIZERIE
Bună!
PERICOL DE ELECTROCUTARE
Transmite-i salutări lui Larin, da?!
Ciao.
- Ai! D-zeule! - Ai! Ai, D-zeule...
Ai! Mi s-a tăiat respirația. Ce sperietură m-ai făcut să trag! Te rog frumos.
Ai! Și eu m-am speriat.
- Uite că tremur tot. - Ai, da.
Îmi cer scuze, te-am speriat și eu pe tine.
- Cum te cheamă? - Carmen... și dv cine...
- Eu sunt Enrique. Enrique Gutierrez. - Enrique. Nu...
- Nu, pentru că-s nou aici. Am început ieri. - Ah...
Sunt la curierat...
Mi s-a spus să las totul pregătit pentru semnarea documentelor de mâine...
Și nu găsesc pe nicăieri testamentul lui Sananez.
- Tu știi pe unde ar putea fi? - Ah, nu, nu. Eu mă ocup de curățenie,
nu de testamente. N-am nimic în comun cu treburile alea.
Normal. Ce ghinion, omule...
Și de ce n-o sunați pe dna Rosa? Dumneaei trebuie să știe.
Așa n-am să fac deloc purici aici!
- Păi da. - Asta nu...
Bine, continuă-ți treaba, că io am să mă descurc.
Ciao, scumpo. Mi-a făcut plăcere.
- Și mie la fel. - Ciao. Ce frumoasă ești, Carmencita...
- Enrique, mi-ați spus... - Gutierrez. Curierul.
Dacă te-ntreabă cine a venit, curierul, seara.
- Ah, bine. E-n regulă. - Pentru cazul Sananez.
- Ciao, scumpo. - La revedere. Baftă.
Da' pe unde-o fi...
Sananez, Sananez...
Salve, Mario. Îți vorbește Fernando Araújo.
Doc Debauza mi-a zis să te sun pentru o treabă.
În momentul ăsta sunt la mine-n mașină, tu ești pe punctul de a intra într-un bar.
Aș vrea să vorbesc cu tine. Sper că nu ești violent.
Dacă ne e posibil, ne întâlnim vineri în cofetăria Via Flaminia.
E un loc foarte frecventat de public, vreau să fii liniștit în privința asta.
Nu sunt un psihopat.
Am să fiu acolo la 5 după-amiaza.
Îmi cer scuze, dacă te-am deranjat cumva în vreun moment...
Ce naiba ai, idiotule? De ce rahat mă urmărești? Cine ești, eh?
- Araújo. Fernando Araújo. - Ce pușca mea vrei, Fernando? Ai o armă?
- Nu, nu am nimic. Nu am nimic. - Ai o armă?
Nu-ți face griji, nu am nimic. Stai liniștit.
- Nu, nimic? - Nu.
Nu te pune cu mine, idiotule! Pe mine vrei să mă furi?
Fernando, pe mine vrei să mă furi?
Pe mine vrei să mă furi?
Marito, sunt Doc.
I-am dat numărul tău unui prieten. Un flăcău.
Tratează-l bine, că pune la cale ceva interesant.
Să-mi povestești.
Salve, Mario. Îți vorbește Fernando Araújo.
Doc Debauza mi-a zis să te sun pentru o treabă.
În momentul ăsta sunt la mine-n mașină, tu ești pe punctul de a intra într-un bar.
Aș vrea să vorbesc cu tine. Sper să nu fii violent.
Dacă ne e posibil, ne întâlnim vineri în cofetăria Via Flamínia.
E un loc foarte frecventat de public, vreau să fii liniștit în privința asta.
Nu sunt un psihopat. Am să fiu acolo la 5 după-amiaza.
Îmi cer scuze, dacă te-am deranjat cumva în vreun moment...
Ce naiba ai, idiotule?
Ei, Fernandito.
- Mario. - Ce mai faci?
- Bine? - Foarte bine.
Nu ne-am mai văzut de-o grămadă de timp.
- Ești bine? - Da, da.
- Mătușa? - Mătușa, bine.
Bine.
Uite, Fernandito, eu lucrez pe cont propriu.
Nu știu de ce Doc ți-a vorbit de mine.
Pentru că ești numărul unu.
Ai creier... boașe...
și bani.
Ai copii?
Să nu te simți jignit pentru ce-am să-ți spun, Mario,
dar știi de ce ai fost de atâtea ori la mititica tu?
Nu.
- S-auzim, iluminează-mă te rog. - Pentru că manglești bani puțini.
Eu nu dau cu jula. Nu sunt manglitor.
- Sunt un hoț profesionist. - Ai dreptate.
Să spunem lucrurilor pe nume.
Îți propun ceva.
Un singur furt...
colosal.
Îmi dai voie să-ți arăt ceva?
Dar, în seiful pentru clienți, nu sunt banii.
Conform normativei băncii centrale, de-ndată ce se strâng mai mult de 10000 de pesos,
casierul trebuie să-i depoziteze în seiful din camera seif subterană.
- Vrei? - Nu, nu.
Partea substanțială se află-n camera seif,
unde banca păstrează toți banii necesari pentru deschiderea zilei.
Nu mi-am imaginat vreodată că partea
care dă cel mai însemnat profit unei bănci se află-n camera seif.
S-auzim, spune-mi unde vrei s-ajungi ca eu să-mi formez o mică idee
legată de ce vrei tu să-mi spui?
Ai să vezi imediat.
Cu permisiunea ta.
Ce faci?
Mărimea 41, nu?
Suntem la 18 metri distanță de a deveni milionari.
Aici deasupra e Banca Rio.
Până la nivelul ăsta urcă apa?
Da, există două momente ale zilei în care nivelul apei scade.
Începem treaba cu un nivel al apei și o terminăm cu celălalt.
Dar dacă-ncepe să plouă pe neașteptate,
aici nu ai semnal la telefon, nimic. Cum procedăm?
Trebuie să fim atenți la prognoza meteo
și să ne apucăm de treabă doar când e timp bun.
Nu-i așa de rău...
nu-i așa de rău.
Bună, Lu.
Nu știi ce mi s-a-ntâmplat.
Cât sunt de șucărit: veneam încoace cu așa un chef să iau cina cu tine,
știi cum sunt eu strict în privința punctualității, treaba asta...
am căzut într-o baltă în mijlocul străzii?
Jur, da' poți să crezi așa ceva?
- Groaznic. - Da, pac! Și mă-nghite!
Da' uite ce chestie nebună.
- Îți gătisem carne cu piure. - Da, bine.
- Da, degeaba. - Nuu...
Am să mă culc pentru că eu mâine muncesc, mă scol devreme.
În ce te privește, bea-ți vinișorul, relaxează-te, că pentru asta ești bun...
Nu, Lu, nu te enerva așa, am căzut într-o groapă în plin bulevard Santa Fé,
- ce vrei să fac... - Santa Fé, unde?
- Aici... - S-auzim, spune-mi: Santa Fé, unde?
Bine... acolo cu.. Aona. Da, Aona.
- Santa Fé și Aona. - Da.
- Gaona. - Da.
Îți dai seama că nu mă pot bizui pe tine?
Nu, nu, niciodată. Te poți bizui pe mine întotdeauna. Te rog tare mult.
Ce-ai fumat? Țigară cu marihuana?
Ce vinzi droguri acum? Ce-ai pățit?
Ai înnebunit? N-am luat droguri niciodată. Ce tot spui, fată?
Miroși a marihuana!
Ah! Mi-am dat seama de unde. Să-ți explic.
Nu, am încheiat-o aici. Ajunge.
Cum...?
Lu?
- Luciana? - Închide ușa după ce pleci.
Să zicem că săpăm o gaură și pătrundem în orice cămăruță a băncii.
Toate încăperile astea sunt echipate cel puțin cu senzori de detectare a mișcării.
- Fiind primul lucru ce... - Temperatura.
Am instalat același sistem aici, săptămâna trecută.
Și deja știu cum funcționează.
Senzorul de mișcare nu detectează mișcările,
ci...
diferența de temperatură.
Un moment...
Ce difícilă o să fie treaba asta...
De unde l-ai scos pe zănatecul ăsta? Vine la slujba de la biserică cu tine?
Calmează-te, Mario, dă-i o șansă.
Dacă ce prezintă nu-ți place, plecăm și cu asta basta.
Tipul nu-i nicidecum vreun prost.
Vedeți?
Dacă utilizăm costumele astea confecționate
din saci de dormit la altitudini mari la munte
senzorul nu detectează...
temperatura corporală, și nu se declanșează alarma.
Da' tu zici că trebuie să pătrundem în bancă cu saci de dormit, deghizați în felul ăsta?
Da.
Cu costumele astea o să putem... să ne mișcăm...
liniștiți prin toată banca fără să se declanșeze alarma de mișcare.
- Liniștiți? - Liniștiți, da.
Și cum te gândești să deschizi camera seif a băncii?
Dă-mi timp pentru asta.
Acum avem nevoie de planul băncii.
PARCARE
Însoțiți-mă vă rog, dle.
- În regulă, în regulă. Care e motivul? - Însoțiți-mă.
Sincer, nu-nțeleg de ce.
De ce?
Bănuiți? Ce anume?
CAMERA SEIF SEIFURI
Greșiți, nu făceam fotografii.
Mă uitam pe meniu.
Nu făceam fotografii.
Vă rog, sunt artist. Treaba asta-i ridícolă.
Bine, vă cerem scuze, dle.
Și cine-mi plătește mie pentru experiența asta neplăcută?
- Nu, dar cine-mi plătește? - Nimeni, dle.
- E munca noastră, nu? - Da' bine...
Eu ar trebui să sun în momentul ăsta la Biroul pentru Drepturile Omului.
- Eh, bineee... - Vă rugăm, nu ne băgați în bucluc.
Parterul.
Aici e canalizarea cu banda de măsurat.
Subsolul. Camera seif a băncii se află aici,
aproximativ la nivelul ăsta.
Și aici, seifurile. Cu sutele.
Însă poarta noastră de intrare...
va fi asta.
Care dă într-o mică încăpere unde m-au reținut:
e locul perfect pentru a intra.
Ș-atunci...
adâncimea canalizării, 18 metri.
Acum, ceea ce trebuie să știm e: care-i distanța între canalizare și bancă?
Nu poți să te duci mai încolo c-un metru în stradă, e cabina de securitate
- și paznicii băncii. - Ai dreptate.
M-am gândit la altceva.
7 metri și 10 centímetri de la canalizare la bancă.
18 metri adâncimea până la canalizare.
Avem cele 2 laturi ale unui triunghi și cu asta putem...
calcula ipotenuza.
- Ipotenuza, ce? - Haide, haide, haide, haide!
Exact.
Tunelul, de aici până aici, așa. Vezi?
Și unghiul ăsta, unghi de înclinare,
se calculează cu funcția arctangentă.
Arctangenta: în anul al doilea la geometrie.
Și dobitocul ăsta, sosea târziu și la orele de geometrie?
Era cel mai bun din clasă. Întotdeauna.
Cum îți mai bagi mizeria aia în tine, ăh?
Mizerie, nu, Mario.
Asta e o experiență senzorială... da?
Tot ce gândești, tot ce produci sub influența canabisului
e contrariul stării de tensiune.
- Sub influența canabisului? - Exact contrariul. Privește...
asta... îmi sporește spiritul de observație
Eu fumez... sunt super concentrat.
De asta, o incorporez într-o planificare ca asta.
Dacă n-aș fi fumat marihuana,
furtul ăsta n-ar avea echilibrul pe care-l are.
Nu te face să vorbești, eh?
Nu-ți dai seama, dar vorbești, vorbești, vorbești.
Când cineva comite un act imoral, precum jefuitul unei bănci,
cu cât mai mult se gândește la efectele secundare pe care le va produce,
cu cea mai mare empatie și etică personală posíbilă,
mult mai bună va fi reacția socială posterioară.
Treaba asta e așa.
În cazul ăsta nimeni nu va răbda de foame până va încasa asigurarea.
Inclusiv, unii vor declara mai mult decât aveau
pus de o parte.
Aici nu există pagube reale.
Pierde banca, da. Însă pe oameni asta-i încântă, eh?
- Echilíbru... - Natural.
Așa că, ascultându-te, îți vine cheful să fii furat, serios.
De ce nu le lași un bilețel deținătorilor de seifuri,
în care să le explici toată chestia asta? Îi va încânta. Dar,
acum, eu te-ntreb: cum ai să procedezi ca să deschizi camera seif?
Ai să-i dai în continuare cu echilíbrul natural,
eu continui să cheltuiesc bani în van,
zi-mi, ia să vedem: ca să-mi fac și eu o idee.
Scuzați, băieți: a trebuit să-l duc pe Lolito la o zi de naștere.
Nu voia să rămână acolo. Mi-a făcut scandal!
Bine, să mergem, pentru că mă tem că n-am s-ajung la echilíbrul natural.
Nu știi: vorbește, vorbește, vorbește, cum vorbește!
Aici e, am ajuns.
- Trebuie să aducem oameni. - Haideți, la muncă, băieți!
- Vezi? - Da.
- Sprijină-l. - Da.
Asta era!
- O dai jos? - Da.
- Ai grijă la muchia ascuțită! - Da.
Cum vă gândiți să deschideți seiful?
Cu o rangă, în vechiul stil.
- Ești un romantic. - Nu știu.
Nu știu, nu. După ce forțezi al 20-lea seif sau al 30-lea,
cantitatea de acid lactic crește, mușchii încep să te lase,
posibilitatea producerii unui accident sporește.
Nu, trebuie să găsim altă modalitate.
Ce accident? Avem 12 ore ca să deschidem niște seifuri.
Dac-ar fi vorba de un sfârșit de săptămână am dispune de mai mult de 48 de ore.
Și o lampă de sudat? Într-un minut deschide un seif.
Estimăm că există mai mult de 400 de seifuri,
c-o lampă de sudat ar însemna 1 minut, un 1 minut și jumătate în medie, pentr-un seif.
Am rămâne 7 ore în interiorul băncii. E prea mult timp.
Vreau să fim mai rapizi. Trebuie să studiem sistemul de închidere.
Și cum o s-o studiem dacă niciunul dintre noi nu cunoaște camera seif?
Trebuie să închiriem un seif.
Vor rămâne înregistrate datele noastre dac-o facem.
Nu la sucursala asta, Mario, în alta.
- Vrea cineva? - Nu, nu.
Termină porcăria aia, că mor!
- Dle Vitette. - Mulțumesc foarte mult.
Pentru puțin.
- Numărul 8-28, dle. - Da.
Perfect.
Gata?
Da, da. Gata pe ziua de azi.
Acum, singurul lucru care probabil lipsește...
ar fi să direcționăm tunelul la 69 de grade.
Avem nevoie de un teodolit.
- Un ce? - Un teodolit.
Ca să putem excava în unghiul corect,
dacă nu, o să ieșim în videoclubul din față.
Trebuie să cumpărăm unul.
- 3000 de dolari. - Bine.
- Eh! De ce să nu-l furăm? - Nu putem să-l furăm.
De ce nu putem să-l furăm?
Am discutat deja de asta, Mario: echilíbrul natural.
- Păi continui cu stupizenia asta? - Nu e nicio stupizenie.
Până când o să mai trebuiască să cheltuiesc? Îți bați joc de mine?
- Ai rezolvat tot restul, Fernando? - Ți-am zis că mă ocup de asta.
- O s-o rezolv imediat... - Se poate să m-ascultați o secundă, vă rog?
Un tripod, un transportor cu curea...
și un cursor cu laser.
Teodolit.
Plecăm? I-am spus nevesti-mii că mă duc la pescuit.
Bine, în regulă. La mai mult de 100 nu poate s-ajungă.
Unde rahat e tipul ăsta? Las-o-n viteză.
- Consumăm benzină degeaba, Mario. - Uite, amice: tu ești nou.
Știu c-ai venit cu referințe foarte bune, dar eu nici măcar nu te cunosc.
Am să-ți explic un pic cum arată tabloul situației, ca să-nțelegi mai bine panorama.
Ne aflăm într-o camionetă ciordită, și-n plus ai furat una foarte pitorească,
așteptându-l pe un idiot care ar trebui să fie aici și n-a venit încă,
și-n plus în cartierul ăsta de rahat...
Așa că las-o-n viteză, în caz că avem vreo surpriză...
- să putem să plecăm rapid, bine? - Ok.
Fă ce-ți spune.
Ah, suntem futuți complet. Ia uitați cine vine.
Ce porcărie, te rog frumos!
- Salutare. - Salutare.
Ce faceți aici, băieți?
Așteptăm un prieten, dar se pare că ne-a tras țeapă.
- Îmi puteți prezenta actele mașinii? - Da, bineînțeles.
Care e problema, om bun? Suntem o democrație!
Nu există nicio îndoială în privința asta, dle.
Talonul...
asigurarea...
Cine e Walter Galarraga?
- Unchiul meu, dle agent. - Unchiul dv.
Salutare, vreo problemă?
- Salve, băieți. - Salutare.
- Sunt prietenii noștri. - Ah! Da.
- Chela, tu ai fost? - Ai, Mami, da. Eu am sunat.
Treaba e că eram îngrijorată.
Știi, am văzut camioneta asta,
fețele astea... oamenii ăștia.
Scuzați, dle agent, eh? Scuzați, băieți. Scuze.
- Ai, Chela... - E-n regulă, e-n regulă, e-n regulă.
Foarte bine, dnă. Sunt încântat de genul ăsta de atitudine.
- Aveți grijă de cartier. Vă felicit. - Îmhî.
- Atunci, suntem în regulă? - Da, suntem.
- Vă mulțumesc, dle agent. - Bine...
Și...
cum o simți, vere?
Ambreiajul accelerează rapid. Și un pic scurt, îmi pare.
Nu poți să-l retragi?
Piciorul n-o să mi se lungească.
E greu.
Cum o simți?
Bine, ce să zic. O simt cu forță.
Am să reglez carburatorul ca să demareze un pic mai repede.
Bine.
Începem.
- Dacă poți. - Cred că da. Da, da.
Ai să vorbești sau va trebui să te întrebăm noi?
- Să vorbesc despre ce? - Ce naiba caută nevastă-ta aici?
- Și unde vrei s-o duc dacă locuim aici? - Nu ne-am înțeles c-o să fim singuri?
- Nu ne-am înțeles deloc. - Cum?
Nu ne-am înțeles în nicio privință.
"Turcoaica" n-o să vorbească.
E și ea băgată-n treaba asta. Nu m-a trădat niciodată, o să mă trădeze acum?
Nu, ce spun eu e că tu ai un viciu, e viciul futărelii.
- Și asta-i rău? - Da, e rău.
Ce au în comun fetele cu credința?
Dar fututul e și el o dovadă de credință, sau nu e?
Aveți grijă! Aveți grijă!
Cacho?
Daniel?
Tito e făcut praf.
Da... da...
s-au desprins niște bucăți, dar deja nu mai există pământ de forat.
Și s-a obținut lărgimea tunelului.
Așa că a rămas doar porțiunea asta.
- Mașina de găurit e făcută praf. - Nu, am terminat pe ziua de azi.
- Mâine, cumpărăm alta. - Nu, ajunge, ne oprim aici. Destul.
Mario, am săpat mai mult de jumătate din tunel, suntem la 7 metri de bancă.
Spune-mi doar cum ai să deschizi camera seif.
Mă chinuie mai mult decât credeam, dar am s-o rezolv în curând.
Îți dai seama că tot ce facem e inutil, Fernando.
Nu există soluții imposibile.
Există probleme prost formulate.
Termină odată cu stupizeniile. Debitezi prostii.
Ajunge!
Treaba asta-i pentru profesioniști, băiete.
Riscăm cu toții: siguranța personală, timpul și, în cazul meu, banii.
Te-am sprijinit până aici, Fernando. Nu-ți mai acord credit.
Vrei să trăiești o aventură? Bine, trăiește-o, sari cu parașuta,
îmbată-te, fă tot ce ai chef,
pur și simplu zi-mi dacă știi cum să deschizi camera seif. Răspunde-mi.
Dintre astea toate, pe care ești tu?
Sírius.
Ochiul cerului.
Îmi place Sírius. Îmi place numele.
E foarte nebunesc, pentru că dacă-ncepi să te gândești...
suntem martori acum ai trecutului stelelor.
Luminii îi trebuiesc ani de zile ca s-ajungă până aici,
așa că unele nici măcar nu există.
E adevărat.
Credem că există, dar ele deja nu mai există.
"Credem că există..."
"dar ele deja nu mai există."!
- Cine e? - Fernando.
- Am invitați. - Mario, trebuie să vorbesc cu tine.
Fernando, te sun mâine. Nu mă călca pe nervi.
Aștept.
Bine, urcă. Dar să nu bați la ușă, eh?
Mario. Deschide-mi.
Mario.
- Erai ocupat. - Ce vrei?
- Am rezolvat deja. - Ce-ai rezolvat?
Totul.
- Ai tras pe nas? - Nu are legătură cu asta.
Să vedem: ce-mi spui? - Mario, băncile
au măsuri de securitate bune atunci când sunt închise,
și măsuri de securitate bune atunci când sunt deschise,
dar sunt măsuri de securitate diferite.
Există sisteme de securitate bune pentru a evita furturile din casierie.
Și există sisteme de securitate bune pentru a evita "tunelul".
Dar, niciodată, nimeni nu a creat până acum un sistem de securitate,
pentru cazul în care s-ar produce...
ambele situații în același timp.
"Tunel" și "jaf armat".
Ș-atunci, noi...
intrăm în bancă...
când e deschisă publicului.
- Camera seif va fi deschisă... - Fără alarme.
Pentru políție...
trebuie să fie ceva de rutină,
un jaf armat, hoți ce intră ca să devalizeze seifurile clienților.
Dar lucrurile-n interiorul băncii se complică...
și noi, ce facem în acel moment?
Facem "cu-cu'".
Ceas "cu-cu"...
Le arătăm că nu dorim să fugim pe ușa de la intrare.
Și dacă políția crede că nu dorim să fugim pe ușa de la intrare,
pentru că e un jaf armat,
n-o să le treacă nicicând prin cap că am săpat un "tunel"!
"Tunel" pe care-l vom utiliza nu ca să intrăm în bancă, ci ca să...
Ieșim!
Cum te numești? Ăh?
Tensiune...
relaxare.
Tensiune...
relaxare.
Tensiune...
PARCARE
Doamnelor, domnilor, acesta este un jaf armat.
Vreau ca toată lumea să stea culcată cu fața la podea! Haideți, toți!
- Toți! - Toți cu fața la podea!
Cuminți acolo sau o să se sfârșească rău!
Și tu culcat cu fața la podea. La podea!
Nu ridicați privirea.
Am zis să stai cu fața la podea sau te omor!
Comisariatul Acassuso?
Serrano, de la Banca Rio. Banca e jefuită!
Dă-mi banii! Umple-o, umple-o! Umple-o toată!
Umple-o, umple-o! Ți-am zis s-o umpli!
Și tu, idiotule! Haide, haide!
Haideți!
Nu fi idiot, umple-o. Umple, umple toată servieta. Haide, haide!
Haide, pune mai mult! Mai mult. Ia-i de acolo!
- Nu mai e nimic. - Aici, la naiba.
- Nu mai e nimic! - Nu fi idiot!
Continuă s-o umpli. Și tu la fel!
Etapa 1: "Cu-cu".
Vino, vino, vino! Vino, tu. Ridică-te.
Fă ce-ți spun și n-o se-ntâmple nimic.
Cu-cu!
Continuă s-o umpli!
- Nu te mișca, políția! - Nu! Nu, nu, nu trageți.
Nici tu. Pleacă de acolo.
Aruncă arma!
Eliberează-l!
Intră.
- Nu, nu te uita. - Ce s-ar întâmpla?
Așa.
Etapa 2: "Bunker". - Bunker.
- Vino tu, vino. Vino. - Eu?
Tu, haide. Haide!
Haide, vino-ncoa. Haide, haide, haide.
Haide, haide, vino-ncoa.
Haide, haide.
Pe scări. Pășește încetișor, că nu se va-ntâmpla nimic.
Haide! Vino. Taci.
Haide, vino, taci.
Amice, privește.
Haide.
Haide!
Ieși afară, sau am s-o ucid!
Martin, te rog, ieși!
Martin, deschide, Martin!
Martin, te rog, deschide!
- Nu mi-am cunoscut nepoata, Martin! - Haide, Martin!
Nu ne mai încurca atât de mult. Nu vezi că suntem pierduți.
Políția e afară.
Nu mai complica situația. Haide, haide, haide. Ieși de acolo.
Îți spun să n-o complici și mai mult... haide.
- Ieși pentru c-am s-o omor. - Ți-o omoară. Îl cunosc, ți-o omoară.
Încetează sau o să se enerveze și mai mult.
N-o să ți se-ntâmple nimic, dar ieși de acolo. Haide.
Ieși.
Bineee... ai făcut-o pe dificilul, grăsunule, eh?
Poftim.
Cuminți, că altfel se duce totul pe apa sâmbetei, eh?
Predați-vă!
Nu faceți rău nimănui. Sunteți înconjurați!
- Poftim, ia-l. - Nu.
Nu-i nicio problemă. Haide, haide, haide.
Dă-mi celularul tău.
Toată lumea mâinile sus!
Dacă vor să ia legătura cu mine, spune-le că suntem pe aici, ne-am înțeles?
E destul ca să mă răzgândesc. Haide. Haide.
Predați-vă!
Nu s-a predat nimeni! Că banca e plină de ostatici, ne-am înțeles?
- Tu, cel de acolo. - Mai întâi mă duc la celălalt.
Te miști de aici și te omor.
Etapa 3: "Camere de supraveghere".
Etapa 4: "Sparge, Pepe".
Termin?
Etapa 5: "Tunul Power".
- Cum se numește fiara asta? - Tunul Power.
Dă-i drumul.
Timp.
7 secunde!
Etapa 6: "Timp".
L-am văzut că încerca să fugă c-un ostatic, l-am somat să se oprească
și flăcăului nu i-a rămas altă opțiune decât să se-ntoarcă înapoi în bancă.
Câteva minute mai târziu, l-au eliberat pe Serrano.
Da, au intrat 4 sau 5 tipi.
4 sau 5?
Eu am văzut 4, dle.
Au pistoale, o pușcă...
Apoi și-au pus cagulele, au încercat să jefuiască seiful de la primul etaj,
dar la un moment dat și-au dat seama că sunt înconjurați și bine...
Câți ostatici sunt?
Ținând cont de personalul băncii și de clienți,
- circa 30 de persoane, cu aproximație. - Camere de supraveghere?
Au pătruns în bunker, dar există un nou sistem de securitate
ce salvează informația într-un harddisc al băncii centrale.
- Bine, și altceva? - Mi-au cerut telefonul mobil...
- și mi-au înapoiat arma. - Arma dv din dotare.
Da.
Poate că v-au făcut un serviciu,
ca să vă evite o sancțiune disciplinară pentru că v-ați pierdut arma.
Și dacă sunt niște colegi?
Nu-i cunosc, dle.
Ce se-ntâmplă, băiete?
Fac pipi.
Nu te aud.
Fac pipi.
Nu te poți ține?
Du-te și fă în vasul ăla.
Ce se-ntâmplă, băiete? Nu vrea să iasă?
Nu-l privi, Doc.
Ce naiba se petrece deasupra? Auzi?
Ui! Urcă pe acoperiș. Nenorociții vor să pătrundă-n bancă.
O să-i ciuruim.
- Alo? - Alo, mă ascultă cineva acolo?
Sunt Miguel Sileo,
responsabil cu rezolvarea la tot buclucul ăsta.
O să vorbesc cu tine?
Alo?
Poftim.
Ce-i asta, Fer?
E manualul de negociere al Grupului Șoimul.
- De unde ai făcut rost de el? - Un amic judecător.
De-ndată ce poliția o să afle despre jaf, ne va-nconjura în câteva minute.
Și cineva trebuie să-i țină ocupați în timp ce noi deschidem seifurile.
- Tu trebuie s-o faci. - Cum eu?
Ești nebun.
Eu sunt un hoț. Mă cocoț pe balcoane, îmi ies din fire,
fac pe răul dacă-i necesar, dar asta-i altă treabă, nuuu, nuuu...
Mario?
Trebuie să dai o reprezentație actoricească.
Nu e așa de groaznic.
Tu ești cel care trebuie s-o facă.
Tensiune, relaxare, tensiune, relaxare.
E ceva ce vreau să faceți tot timpul,
cât timp facem exercițiile.
A interpreta un rol înseamnă a acționa, sau nu?
Conectați-vă cu cei care au venit la curs, da?
Și începeți să înțelegeți încotro ne îndreptăm. Haide, Mario.
Savurați! Împărțiți spațiul!
Expirați! Tensiune, relaxare.
Amintiți-vă să nu-l rețineți în mintea voastră!
Care e animalul tău, Mario? Haide, eliberează animalul tău interior. Haide.
Tensionat! Acum!
Tensionat! Și...
eliberați-l!
Uau, uau, uau! Asta e foarte important! Nu părăsiți niciodată scena,
mereu în cadrul scenei, pentru scenă, cu celălalt.
Inventați forme. Fiți imaginativi.
A interpreta un rol înseamnă a-ți imagina. Acum!
Alo, mă ascultă cineva?
Alo? E cineva acolo?
Retrage-i pe toți cei aflați pe acoperiș.
Nu vreau să văd niciun nenorocit de sticlete pentru c-am să omor un ostatic în direct,
m-ai auzit?
Dă-mi un minut.
Sosește un elicopter al grupului Șoimul,
în ce sector poate ateriza?
Bine, gata. Ești mai liniștit acum?
- Acum da, suntem bine. - De ce nu luăm totul de la capăt?
Numele meu e Miguel Sileo... îhm?
- Care e al tău? - Zi-mi Walter.
Salve, Walter, îți cer să fii calm,
și spune-mi de ce ai nevoie. Cum te pot ajuta?
- Cine ești tu? Negociatorul? - Da, sunt negociatorul. Da.
Ia să vedem, ia să vedem. Unde ești? Vreau să te văd.
Apropie-te, te rog. Apropie-te, vino, haide.
Ah, ia uite.
Acela ești tu.
Dacă ai vreo persoană în vârstă sau pe cineva nervos, de ce nu-l eliberezi?
Ți-am eliberat un sticlete acum puțin timp, nu i-am făcut niciun rău, ce mai vrei?
Stai liniștit, n-o să se-ntâmple nimic.
Dacă aici nimeni nu face nicio porcărie, n-o să pățească nimic.
Tu ocupă-te de ce se petrece afară că eu mă ocup de tot ce se-ntâmplă aici înăuntru.
- A sosit procurorul? - Mai e puțin și vine.
Spune-i să se grăbească. Îi dau o oră. Haide.
Tensiune...
relaxare.
Tensiune...
relaxare.
Tensiune...
relaxare.
Tensiune...
În partea din față a băncii e totul păzit
așa că avem 2 intrări, dlor,
ușa de acces principală și parcarea.
Nu știm unde se află ostaticii acum, unde sunt ținuți.
Poate că sunt repartizați pe cele 3 etaje sau poate
sunt mutați dintr-un loc în altul. Nu știm unde se află.
- Ce avem, dle procuror? - Deocamdată, vorbim de furt calificat,
în grad de tentativă.
Pot să merg la toaletă, vă rog?
Din nou, băiete?
Știi că ești sâcâitor? Da, o știi.
- Ridică-te. - Nu, e-n regulă.
Ridică-te, ridică-te. Vino cu mine. Haide, haide, haide!
Vino, nu-i nicio problemă. Vino, vino, vino!
Calm, calm. Faci pe tine? Faci pe tine?
Nu-i nicio problemă. Liniștește-te, liniștește-te. Liniștește-te.
Nu îl grăbi, Sileo.
Walter?
Salve, Miguel. Ce se-ntâmplă cu procurorul?
- Dă-mi timp. Vine-ncoa. - Da' cu ce vine? Cu triciclul?
Îți dau cuvântul meu. Îți jur, fac tot ce pot,
îns-am nevoie de ajutor... un ostatic.
Eliberează un ostatic, așa lumea va crede că și tu vrei un final fericit.
Înțelegi?
Stai liniștit, băiete. E totu-n regulă. Cum ai să faci pipi acum, nu?
Pișă-te-n mașina políției, haide. Pișă-te peste tot, du-te, du-te!
- Vino, vino. - Vino, vino aici!
- Vino aici, vino! - Haide! Repede, repede!
E cu noi, haideți, haideți! Haideți!
Haideți.
Bună, eu sunt Miguel Sileo de la Grupul Șoimul.
Trebuie să-ți pun niște întrebări. Spune-mi, câți delincvenți ai văzut?
Arme, ce tipuri de arme?
Ostaticii sunt toți împreună sau sunt separați?
Liniștește-te...
Walter, mulțumesc că l-ai eliberat pe puști.
Pentru puțin.
Poate data viitoare îmi trimiți unul care să-mi poată povesti ceva, nu?
- Și, cum stau lucrurile pe acolo? - Bine.
- Mă descurc. - Sunt cu procurorul:
privare ilegală de libertate... tentativă de furt...
astea-s lucrurile pe care le avem împotrivă, dar voi nu ați rănit pe nimeni,
nu au existat răniți, așa că prin urmare...
dacă angajezi un avocat relativ bun ieși imediat din închisoare.
Acum, dac-ai să rămâi acolo atât de mult timp și treaba se-mpute...
Să presupunem că moare un bunic... îți vor arunca vina-n cârcă ție.
Și atunci eu nu te pot ajuta.
Știi ce se-ntâmplă, Miguel, băieții care-s cu mine sunt dobitoci și...
îmi scapă un picuț din frâu trupa: nu vor să se-ntoarcă la pârnaie. Mă-nțelegi?
- Vrei să vorbesc cu ei? - Nu, stai liniștit...
Am să-i calmez eu.
Haide, Marciano. Că au mai rămas și altele...
Al cui e celularul ăsta?
- Al cui e telefonul ăsta? - E al meu.
Scuzați. Ceea ce se-ntâmplă e că... e ziua mea de naștere.
Stați liniștită, bunica. Stați liniștită.
Nu, nu trebuie să vă faceți griji.
Nu vă fie frică, bunica.
- Nu-i nicio problemă. E ziua dv de naștere? - Da...
Ce frumos... Cum vă numiți?
Susana.
La mulți ani, Susy.
- Hei, Doc? - Da.
De ce nu faci rost de ceva dulce ca să punem o lumânare?
Are cineva vreo prăjitură?
Ca să putem sărbători ziua de naștere a Susanitei?
Eu, eu am.
- Dă-mi. - Stați liniștită.
Situația asta se va termina-n curând.
Sunt Ramirez, am noutăți.
Am 2 corbi și un canar și o dnă-n vârstă.
Aduc niște turtă dulce cu o lumânare aprinsă.
Se pare că sărbătorim o zi de naștere.
Faci mișto, Ramirez?
Mulți ani fericiți...
Ce se-ntâmplă? E un priveghi? Haideți, haideți!
Mulți ani fericiți
Mulți ani fericiți, Susanita
Mulți ani fericiți!
Bineee!
Iar acum există un cadou din partea noastră, Susy.
Mergem acasă.
Da? Mergem acasă acum. Haideți.
5, 6, 7, 8, haideți!
Poftim poșeta, iubito.
- Haide. Mergem acasă, Susy. - Da...
Ca să sărbătorim ziua de naștere cu nepoții...
- Da. - Am să-ți cer un serviciu, iubito.
Ăsta e un mic cadou pentru polițistul care o să te preia.
Spune-i: "Ți l-a trimis Walter". - Walter.
Și dacă te-ntreabă: "Cum te-a tratat, Walter?", "Ai! Divin!", să-i spui.
Îi spui: "Ne-am purtat așa de bine".
Asta... ciao, iubito, ciao.
Dnă, dnă! Veniți mai aproape!
Ciao, petrecere frumoasă, iubito! Du-te, du-te.
Gata. Veniți, dnă.
Ciao, iubito!
Stați liniștită, stați liniștită. Veniți.
- Haideți, haideți. Gata, gata. - Gata, cu grijă.
Miguel, ți-am eliberat o bunicuță.
Mulțumesc, Walter. Ai vorbit cu băieții? Cum e situația pe acolo?
Rău. Cum s-a mai complicat acum.
Paștele mă-sii.
Treaba se poate termina mai bine decât ne-am imaginat, ăh?
Am ieșit să facem ceva rapid,
ne-a luat atât de mult că s-a ales praful de tot. Păcat.
Ceea ce trebuie să faci e să te predai.
Ce ușor e să vorbești, Miguel.
Uite, am să-ți spun...
Sunt 2 săptămâni de când am ieșit după ce-am fost închis 15 ani, Miguel.
Apuci să înțelegi ce vreau să-ți spun?
Da, te-nțeleg. Dar cu cât trece mai mult timp,
treaba se complică și mai mult, pricepi? Trebuie să te predai.
Divin, divin, nu pot să cred, nu pot.
Dle comandant, Lunetistul 1, vreo noutate?
- Îl ochesc pe corbul în costum gri. - Am priceput, Sniper. Rămâi pe poziție.
Nu, că nu mai vreau s-ajung din nou în pârnaie, nu.
Walter, tu ești inteligent. Da?
- S-a terminat. - Da, știu bine că s-a terminat.
Îți cer insistent să mi-l aduci aici pe procuror,
să-mi garanteze c-am să ies viu de aici
și că nu mă vor rupe-n bătaie. Tu știi că se face asta.
Eu am să ți-l aduc pe procuror,
dar după ce vorbești cu procurorul, ce ai să faci tu... e, să ieși afară din bancă.
Să te predai.
- Să știi că puterea mea e doar până aici. - Da. Da, da.
Există persoane cu mult mai multă putere deasupra mea, ei sunt cei care decid.
Știu bine. Știu asta.
- Ascultă-mă. - Ce porcărie.
Suspectul în afara razei de vizibilitate.
Ciao, Miguel.
Ole!
Spune că se va preda.
Și tu ce crezi?
Există ceva ciudat.
Ce rahat?
Ce s-a-ntâmplat?
S-a supraîncălzit unitatea centrală. Trebuie s-o lăsăm să se răcească.
- Alo? - Walter, sunt aici cu d-ul procuror.
- Ți-l dau la telefon. - Bine.
Mario, avem nevoie de mai mult timp.
Ce s-a-ntâmplat?
Bună ziua, Walter, la telefon procurorul Chester.
Tunul Power s-a supraîncălzit. Avem nevoie de mai mult timp ca să-l utilizăm din nou.
Alo? Alo, alo. Walter?
Miguel, ești acolo?
Da, sunt aici cu d-ul procuror. Ce se-ntâmplă?
Ah! Ce nume a zis procurorul? Chester?
Da.
Supernenorocitul ăla?
Uită, Miguel! Ultima oară când am fost arestat mi-au rupt toate oasele.
Și canalia aia împuțită n-a ridicat niciun deget.
- Te pot asigura că eu... - Taci din gură, delincvent de rahat!
Încă-mi mai amintesc cum mureai de râs
când comisarul mă călca pe cap? Îți amintești, nu?
Te înșeli, Walter.
Mă-nșel eu? Eu mă-nșel?
Nenorocitule! Rahatule! Ai să mă-nchizi din nou? Tu pe mine?
Tu pe mine?
Am să-ți spun doar un singur lucru: predarea mea
o discutați exclusiv cu avocatul meu.
În caz contrar, cade orice înțelegere. Să se ducă dracu' totul!
Calmează-te, Walter.
Să mă calmez eu? Fascist de rahat!
Dă-mi-l pe Miguel.
Walter, dă-mi numărul avocatului tău că-l sunăm să vină imediat.
Atunci să terminăm odată cu asta. Dă-mi numărul.
Îți dau imediat nr de telefon al avocatului meu, ți-l dau imediat.
- 15-4... - 15-4...
- 6-5-9... - 6-5-9...
2-8-1-1.
28-11, și numele?
Juan Carlos Mendizabal.
Spune-i că sunt "bărbatul în costumul gri".
Vă îndoiți de mine? Eu sunt o persoană c-o reputație imaculată.
A pornit.
Și ajunge într-o secundă?
Spune-mi, de câte ori trebuie să-ți zic, D-zeule!
Da-i așa de difícil, eu ți-am spus, povestea lui... da, cine e?
- D-ul avocat Mendizabal? - Da, spuneți?
Sunt procurorul Chester de la Procuratura 1 din San Isidro.
Aici, în acest moment sunt luați ostatici în Banca Rio din Acassuso,
iar unul dintre delincvenți solicită prezența dv.
După cât se pare e clientul dv.
Da, însă am atâția clienți, spuneți-mi măcar numele lui. Cine e?
S-a identificat ca "bărbatul în costumul gri".
Dar ce treabă ciudată. De abia ce-a ieșit din închisoare!
Dle, acest om a luat o grămadă de ostatici, mă-nțelegeți?
Bine, dați-mi adresa și vin imediat într-acolo.
Eliberator și Peru.
Bine. Mulțumesc foarte mult, am plecat deja.
Vă așteptăm.
- Sonia, plec. - Bine.
Vine imediat.
S-a oprit din nou.
Cât timp mai avem?
Dă-mi 5 minute.
- Haide, Fer. - Încearcă din nou.
Ce se-ntâmplă? Cum merge?
Am terminat?
Toate-n regulă?
Dar pe tine nu te interesează banii!
Nu, nu-i vorba de bani, nu.
Brecht se întreba ce-i mai rău: să jefuiești o bancă sau s-o înființezi?
Te justifici.
Nu. Nu...
Nu, nu sunt un Robin Hood.
Ceea ce se-ntâmplă e că sunt absorbit complet de gândul ăsta.
Mă trezesc și mă culc, gândindu-mă la plan.
Cred că-i perfect.
O planificare, Fernando, începe să dea rateuri atunci când creatorul ei
își închipuie că are un plan perfect.
Asta n-a spus-o Brecht.
O spun eu.
Etapa 7:
"Arme și dat din mână în mână".
Arme și dat din mână în mână!
Haide, idiotule.
Doc.
Haide.
Etapa finală: "Fuga și Întâlnirea".
Ok.
Walter?
- Ați vorbit cu avocatul meu? - Da, e pe drum.
Știi la ce mă gândeam, Miguel? Că suntem de destul timp aici.
Și înainte de a ne preda, am vrea să mâncăm ceva.
Apel în desfășurare
Și ce vreți să mâncați?
Comandă-ne 5 pizza fugaccia.
Foarte bine, 5 pizze. Și de băut?
Niște Coca-Cola.
N-o lungi prea tare, că nu vreau s-aștept toată după-amiaza ca să vină comanda asta.
Ne-am înțeles?
Walter.
Walter?
Ce nenorocit...
Erau pregătiți să iasă. Câștigă timp. De ce?
- Sau pentru ce? - Blochează intrările.
Sau se pregătesc pentru o confruntare. Și asta.
- Bine... - Despre ce altceva poate fi vorba?
- Sileo? - Ce-i?
- D-ul, e directorul băncii. - Sunt directorul.
Spuneți-mi un lucru, banca dispune de vreo ieșire
diferită de intrarea principală, acoperișul și parcarea?
- V-am spus deja suficient? - Răspundeți-mi.
- Nu, nu mai există și alte ieșiri. - Sunteți sigur?
Da. Vă rog.
- Aveți grijă de oameni. - Ce facem aici?
- Vă rog, retrageți-vă! - Vă rog, veniți cu mine.
- Eh, cine mă plătește? - Te plătesc imediat.
Șefu', au sosit pizzele.
Numărul de telefon apelat nu se află în aria de acoperire.
Ce nemernic.
Dați-vă un pic la o parte.
Bine.
Cine a ciripit? Îhm?
Cine a deschis gura? S-auzim.
Cine a fost?
Despre ce vorbești, Mario?
A-nceput să se răspândească vorba în stradă, Doc.
Se vorbește deja și de Banca Rio.
Păcat, credeam că suntem profesioniști. Ce s-a-ntâmplat?
Aici nu deschide nimeni gura.
Bine, e frumos că spui asta.
E ceea ce vreau să aflu.
Poate că lumea vorbește de altă "treabă".
Tu spui că e așa? Se vorbește de altă treabă. E posibil.
- Calmează-te, Mario. - Calm? Sunt calm, Fer. Sunt calm.
Vreau doar să știu pe cine l-a luat gura pe dinainte.
Fer.
Mario, spui prostii.
Da?
- Eu spun prostii? - Da, spui prostii.
Încetează, încetează, încetează.
Vezi ce zice nemernicul ăsta. Că spun prostii?
Ei! Încetează, încetează, încetează!
- Spun prostii? - Spui prostii.
Încetează, Mario, lasă jos arma.
Mario, lasă jos arma.
Cine paștele mă-sii a ciripit?
E de jucărie, fraiere.
Pizda mă-tii, uruguayanule.
Scuze, scuze, scuze, băieți, însă doream să vă fie clar
un punct important: n-o să intrăm în bancă cu arme adevărate,
- vom utiliza arme false. - Arme false!
Ce-i asta? O glumă?
Dacă ați înghițit-o voi, o înghite toată lumea.
N-avem nevoie de nimeni căruia să-i tremure mâna și să tragă vreun glonț din greșeală.
Și dacă trag ei din greșeală și trebuie să ne apărăm?
După masacrul din Ramallo, niciun sticlete n-o să-și inima-n dinți
și să pătrundă-n bancă.
Atât timp cât vor exista ostatici, nu se trage niciun glonț.
Și-n plus, dacă ne prind...
armele false...
vor evita să încasăm niște ani la răcoare.
Credeți-mă, planul e perfect așa cum e acum.
De asemenea, dacă cineva are vreo îndoială, e momentul s-o exprime.
Da, eu. Cum vor afla sticleții că utilizăm arme false?
Toată lumea calmă, da? Ușurel unde sunteți.
Haideți, haideți. Priviți în jos, priviți în pământ.
Haideți, haideți. Așa.
Stați liniștiți, deja sosesc pizzele...
Nu știu cum au făcut, dar au ieșit din bancă.
Prin canalizare. Știți ce trebuie făcut?
Chemați echipa lui Ramirez să intre prin canalizare,
noi intrăm pe deasupra și așa îi blocăm.
- Nu. - Cum nu?
Nu știm dacă sunt înăuntru sau nu.
Dar nu le puteți da mai mult timp tipilor ăștia!
Nu vedeți că au venit pentru asta? Nu răspund la telefon,
nu au luat pizzele. I-am sunat, dar mi se spune că nu e nimeni în bancă.
- De ce dovadă aveți nevoie? - Nu mă înnebuniți.
- Nu vă înnebunesc. - Mă-nnebuniți.
Vă spun nu și eu reprezint autoritatea!
- Da... - Am să vă sancționez!
- Nu vedeți realitatea! - Nu avem suficiente dovezi ca să intrăm.
Dacă se va produce alt Ramalho, ce cap o să cadă?
- Da' ce Ramalho?! - Ce cap o să cadă, Miguel? E clar?
- Sora mea sună din interiorul băncii! - Vă puneți în pericol viața, dnă!
- Alo? - Vă rog, lăsați-mă să trec.
Vă rog, închideți-i telefonul!
Vă rugăm, închideți telefoanele!
- Sună dinăuntru! - Sună dinăuntru, șefu'.
Vă rugăm, închideți cu toții telefoanele, pentru binele rudelor dv!
- Pregătiți-vă de intrare. - Închideți toți telefoanele.
Regrupați-vă! Avansați!
Atențiune! Políția!
Políția!
Ieșiți afară! Ieșiți afară! Ieșiți afară! Ieșiți afară!
- Ce rahat se-ntâmplă cu asta acum? - Se-ntâmplă,
pentru că ne-am zgârcit la motor. Paștele mă-tii.
Când ți-am zis cât costa un motor nou nu ți-a plăcut.
Mi-ai zis c-o să-l faci să fie ca nou. Avem milioane de dolari,
- ce-nseamnă două mii de pesos? - Asta o spui acum, Felício.
Gata. Haideți să dăm la rame.
Și cu banii? Cum o să procedăm?
Sunt mulți kilometri ca să-i ducem pe jos.
Da, ne-ar lua mai mult de 3 ore, da.
M-am gândit să utilizăm o șalupă gonflabilă.
- Cu motor? - Nu e apa atât de adâncă.
Și-n plus, dacă e descoperit planul nostru cu canalizarea,
ne vor aștepta la gura de deversare.
În cazul ăsta, am încurcat-o.
- Ai dreptate. - Putem construi un baraj.
- Gata? Putem pleca? - Haideți! Haideți! Haideți!
Așa, așa! Drept înainte, drept înainte!
Haideți, haideți, haideți!
Haideți, repede! Haideți, haideți, haideți!
Așa. Continuăm! Continuăm.
La stânga, la stânga.
Ajută-mă!
- Continuăm! - E o cursă!
Continuăm!
Haide, haide! Cu mai multă forță! Haide!
Haideți, haideți, haideți...
Haideți, haideți.
Foarte bine, Mario, bine.
Dle, am noutăți.
Armele găsite sunt de jucărie. Repet, sunt de jucărie.
Nutria1, către Nutria2, mă auzi?
- Nutria1, către Nutria2, mă auzi? - Te aud.
Haide!
- Políția! Legitimați-vă! - Sunt Sileo!
Nu, nu...
Asta trebuie să fie furgoneta cea mai scumpă din lume.
BANCA RIO
Ce nenorocit!
ÎNTR-UN CARTIER DE BOGĂTAȘI FĂRĂ ARME, NICI RESENTIMENTE
E VORBA DOAR DE BANI ȘI NU DE POVEȘTI DE DRAGOSTE
Ce grozav!
Felicitări, băieți.
Felicitări. Serios.
Acum, ne dăm la fund.
Și fiți discreți.
De-a lungul istoriei poliției argentiniene nu-mi amintesc de vreun grup
care să fi acționat atât de organizat, cu atâta tehnică și cu atât de mult noroc,
precum cea care a acționat la jaful asupra băncii Rio.
Evident, un grup foarte bine pregătit, dar fiți siguri...
cu toții, că-n scurt timp vor bea mate în închisoare.
Mai târziu vom continua să vă informăm de la sediul unității noastre exclusive...
Nume?
- Al meu sau al soțului meu? - Al lui.
Alberto de la Torre, bărbatul meu.
E cel care a jefuit banca. Banca Rio.
- Cum a jefuit banca? - Da.
Toți banii sunt la mine acasă, în tavan.
- Vreți să vă notați adresa? - O secundă, o secundă, vă rog.
Un minut.
Dle comisar!
Nu te mișca! Nu te mișca!
- Haide, nemernicule! - De ce m-ai oprit, în pizda mă-tii?
Calmează-te, nenorocitule!
Duceți-vă naiba toți!
Nenorociților!
- Ieși din mașină! - Nu m-atinge!
- Nu te mișca! - Nu m-atinge!
Du-te-n paștele mă-tii!
Paștele mă-tii!
Ruben "Beto" de la Torre tocmai ce a fost capturat,
după o urmărire ca-n filme.
Se presupune că este vorba de unul din membrii bandei ce a jefuit banca Rio.
Îl caută pe tipul care a organizat
jaful de la banca din Buenos Aires.
Se află pe aici?
Pe tipul ăla nu-l vor găsi niciodată.
Am cunoscuți în Buenos Aires ce mi-au povestit cum a fost făcută toată treaba.
Cum a fost?
A plecat spre Montevidéo, a trecut prin Brazilia.
Mălaiul e tot investit acolo.
Creierul loviturii nu e un fiștecine.
E un polítician foarte, foarte cunoscut din Buenos Aires.
În momentul ăsta trebuie să fie prin Miami
sau prin vreo insulă unde nu-l cunoaște nimeni.
Nu se va afla niciodată identitatea lui.
Cu fierătania aia compactezi o apărătoare.
- Pot s-aduc mașina diseară? - Da.
Ei, rămâi pe loc! Nu te mișca, nu te mișca!
- Haide! Haide! - Haide!
Haide.
Au fost foarte bune, eh? M-ai surprins, ăsta-i adevărul. Foarte bine.
Ce?
Zi, ce?
Haide...
Nu-ncepe meciul? Pune pe canalul cu el, haide.
Vrei să vezi un film? Mie mi-e indiferent.
Pune meciul.
Și dacă mai bine închid televizorul?
Închide-l.
Așa vorbim. Mai bine, nu?
ȘTIRE DE ULTIM MOMENT
SUNT DEJA 3 PERSOANE ARESTATE PENTRU JAFUL ASUPRA BĂNCII RIO
Ce s-a întâmplat? Tăticule...
- Vino, Lu. - Ce s-a-ntâmplat?
- Vino, nu-i nimic. - Ce s-a-ntâmplat?
- Vino, intră aici! - Dar, tăticule!
- Rămâi înăuntru! - Tăticule, ce s-a-ntâmplat?
Închide ușa, Lu, te rog! Rămâi înăuntru! Rămâi înăuntru, îți spun.
Dacă vor pune întrebări, rămâi înăuntru.
Políția!
Întoarce-te! Cu fața la podea!
La podea, ți-am spus, întinde-te. La podea!
Dă-i drumul, nemernicule!
Dă-i drumul! De ea nu te atingi!
- Tăticule! - Scoate-i cătușele!
Recepționat, bazo. Altceva?
Bărbat de 38 ani și-a luat soția drept ostatic.
În 5 minute suntem acolo.
Șefu', a fost prins Walter, de la jaful de la banca Rio.
Mi se rupe-n două.
Cu mine, mami!
Mi-e dor de-o femeie, bruneto!
Cum te simți?
Uite, am vorbit cu avocați...
Iartă-mă, Lu.
Iartă-mă.
Iartă-mă pentru toate.
Iartă-mă pentru toate porcăriile pe care le-am făcut, pentru...
toate prin câte te-am făcut să treci încă de când erai micuță.
Pentru toate dățile-n care te-am mințit, iartă-mă.
Eu știu că...
asta ai auzit-o de multe ori, Lu...
dar gata.
Gata.
S-a terminat.
Nu se va mai repeta niciodată.
Serios.
Îmi doream să te văd azi...
pentru că voiam să te privesc în ochi și să-ți spun asta.
Și ca tu...
să ai încredere...
că ce-ți spune tăticu'...
azi, e adevărat. Îhm?
Înțeleg totul, eh?
Înțeleg totul.
Furia ta...
supărarea ta...
- știu că ai chef... - Să-ți sparg fața?
Să-mi spargi fața, da.
Când începi să te gândești la oamenii cei mai importanți din istorie
la famíliile cele mai influente,
ai să dai întotdeauna de ceva dubios, ceva obscur.
Ca și cum ar fi înțeles că pentru a ieși în evidență, mai întâi,
trebuiau să se "murdărească".
Dar tu te simți "murdar" pentru ceea ce ai să faci?
Nu.
Ar trebui să-mi fac griji?
Tu ce crezi?
Ai făcut o treabă bună.
Nu, nu, nu! Întrucât va fi ultima noastră ședință, ți-o spun, Daniel,
ai făcut o treabă foarte bună.
De ce ți se pare c-am făcut o treabă bună cu tine?
Pentru că la o săptămână de la comiterea jafului secolului,
mă simt omul... cel mai "curat" din lume.
- Salutare. - Salutare.
- Ce faceți pe aici? - Un refugiu spiritual.
Vreo problemă?
Actul de identitate?
Ai, ce idiot! L-am lăsat la motel.
Ce idiot. Nu pot fi mai idiot de atât. Iertați-mă.
Vă deranjează dacă aruncăm puțin o privire?
Am de ales?
S-o ia naiba... ce pot să fac.
Comando, atențiune. Cred că l-avem pe suspectul pe care-l căutăm.
- Mulțumesc. - Araújo. Luați totul!
Ciao, Luis.
Slavă Domnului.
Ieși curat, eh?
Și femeia?
Femeia? Femeia a rămas înăuntru, femeia.
Privește.
ELIBERAT AZI CREIERUL JAFULUI ASUPRA BĂNCII RIO
Ah, ia uite.
- Te felicit. - Mulțumesc.
Îmi plăcea cum îți stătea cu sacoul, eh?
Dar asta, nici cu asta nu-ți stă rău.
Eu nu pot să spun același lucru, eh?
- Ce cauți aici? - Nu, nu-ți face iluzii.
Sunt eliberat temporar. La 8 seara trebuie să mă-ntorc înapoi.
Consideră că ți-am zis la revedere.
Deja, așa de rapid?
Știi că noi putem să facem un dezastru, nu, Mario?
- M-am retras, Fernando. - Da.
Și eu.
- Prin bunăvoința gardienilor. - Tot te mai ții de porcăria aia, D-zeule!
- Mă ajută să mă concentrez. - Mă ajută să mă "concentrez"...
- Concentrează-te. - După cât ai insistat, ia să vedem...
Trage adânc în piept.
- Și? - Ah, te concentrează, eh?
- Ai văzut? - Te ajută să te concentrezi, da, da.
Ui, și cum te mai ajută să te concentrezi! Ce tare!
Du-te naiba, idiotule!
A fost o lovitură plănuită cu multă grijă.
Delincvenții au fugit cu banii și bijuteriile din seifuri
printr-un tunel pe care-l săpaseră în subsol, și unde amplasaseră
bombe artificiale pentru a evita să fie urmăriți.
Șalupa gonflabilă a fost găsită într-o scurgere ce trece practic pe sub bancă.
Un lucru cert este că înainte de aducerea în instanță,
poate se va clarifica ce s-a întâmplat cu "jaful secolului".
Și de ce încă din toți banii
nu au mai rămas nici măcar monezile.
5 PERSOANE
AU FOST CONDAMNATE PENTRU AȘA-NUMITUL
JAF AL SECOLULUI
SENTINȚELE AU FOST
ÎNTRE 7 ⇒ ȘI ⇒ 15 ANI
Eu eram în Montevidéo atunci când a fost jefuită banca!
TRIBUNALUL DE CASAȚIE A REDUS CONDAMNĂRILE
PENTRU CĂ
NU S-A DOVEDIT CĂ ARMELE UTILIZATE ERAU ADEVĂRATE
ACTUALMENTE
TOȚI SE AFLĂ ÎN LIBERTATE
ANTONIO BEBAUZA "DOC"
NU A FOST LOCALIZAT NICIODATĂ
SE ZVONEȘTE
CĂ A DECEDAT ÎNTR-UN ACCIDENT DE MAȘINĂ LA DOI ANI DE LA COMITEREA JAFULUI
Ruben de la Torre, Beto, 8 ani de închisoare își cumpărase o mașină de teren potentă 4x4,
și un apartament în Flores.
STUDIAZĂ JURNALISM
Prespusul inginer Sebastian Bolster, "MARCIANO"
avea 20000 de dolari, ascunși în frigiderul de acasă.
1 AN ȘI 9 LUNI DE ÎNCHISOARE
ÎȘI CONTINUĂ ACTIVITATEA LA ATELIERUL SĂU MECANIC
LUIS MARIO VITETTE SELLANES, delincvent uruguayan,
cu antecedente penale,
A PETRECUT 7 ANI ÎN ÎNCHISOARE
A FOST EXTRĂDAT ÎN URUGUAY UNDE ȘI-A RECĂPĂTAT LIBERTATEA
I S-A INTERZIS SĂ SE ÎNTOARCĂ ÎN ARGENTINA
E PROPRIETARUL UNEI BIJUTERII ÎN URUGUAY
5
FERNANDO
ARAÚJO
CREIERUL JAFULUI SECOLULUI A FOST ÎNCHIS 1 AN ȘI 7 LUNI
E ARTIST PLASTIC
Evident, programaseră
perfect planurile A și B,
ca să poată realiza evadarea.
MIGUEL ÁNGEL SILEO, ÎN 2019, S-A PENSIONAT CA NEGOCIATOR,
DUPĂ CE A CONDUS MAI MULT DE 60 DE NEGOCIERI
ȘI A SALVAT 168 DE PERSOANE
NICIUNUL DIN CAZURILE SALE NU S-A SOLDAT CU VICTIME MORTALE
NU S-A PUTUT CUNOAȘTE NICIODATĂ VALOAREA TOTALĂ A BANILOR JEFUIȚI
ESTIMĂRILE VARIAZĂ ÎNTRE 8 ȘI
25 de MILIOANE DE DOLARI
Hoții, cu acest jaf, au acționat ca adevărați profesioniști,
sau pur și simplu și-au realizat un vis din adolescență?
AU FOST RECUPERAȚI DOAR 1 MILION 172000 DE DOLARI
AU FOST RECUPERAȚI DOAR 1 MILION 172000 DE DOLARI ȘI 8 KG DE BIJUTERII
TOȚI CLIENȚII PREJUDICIAȚI ÎN URMA JAFULUI
AU FOST DESPĂGUBIȚI DE BANCĂ
ÎNTR-UN CARTIER DE BOGĂTAȘI FĂRĂ ARME, NICI RESENTIMENTE
E VORBA DOAR DE BANI ȘI NU DE POVEȘTI DE DRAGOSTE
Subtitrarea: Amos Klein Subtitrari-noi. Team amos_klein@yahoo.fr
Vizitaţi: www.clan-sudamerica.net Cine latinoamericano y de España