Kur aš?
SAN FRANSISKAS
Mano gyvenimas nelogiškas.
Sveiki.
Anksčiau klausdavau savęs:
"Skotai, esi išsiskyręs, sėdėjęs kalėjime. Kaip tapai Keršytoju?
Kodėl keliauji laiku su Kapitonu Amerika?
Kažkaip nelogiška."
Mano gyvenimas labai pasikeitė.
Tačiau visur man žmonės sako tą patį.
Galite nusifotografuoti su mano šunimi?
"Skotai, o kaip dabar?
Kas toliau?
Kur šis srautas tave neša?"
Jei žinočiau, tai jau nebūtų srautas.
Gerai.
- Buvo beprotiški metai. Visiems. - Sveiki. Kaip laikotės?
Jums viskas paruošta.
Koks jūs malonus.
Ne, ne.
Pinigų iš jūsų neimsiu.
- Ar mes vis apie tą patį? - Žinoma.
Rubinai, esi geriausias.
Ačiū, Žmogau Vore.
Skirkime laiko svarbiems dalykams.
Pavyzdžiui, draugams.
Tokiems, kurių net nežinojai turįs.
AMŽIAUS DARBUOTOJAS SKOTAS LENGAS "SKRUZDĖLIUKAS"
Atmink tuos, kurių dėka esi čia.
Be jų nieko nebūtų.
Aš - vyrukas, kurį atleido iš "Baskin-Robbins".
Kartais tau tiesiog pasiseka.
Man pasisekė sutikti Houp van Dain.
Manau, žinote, kas ji tokia.
Ji perėmė tėvo įmonę.
Ji dabar keičia pasaulį Pim dalelyčių pagalba.
Daug kas sako, jog nori gelbėti pasaulį,
o štai Houp gelbėja jį kasdien.
Ačiū.
Labai dėkoju.
Miškų sodinimas. Įperkamas būstas. Maisto gamyba.
Ji nešvaisto nė sekundės.
Vis dar negaliu patikėti.
Viso to nebūtų nutikę.
Bet nutiko.
Gana geras pasaulis.
Džiaugiuosi, kad jį išgelbėjome.
"Ar ilgiuosi veiksmo?“
SKOTAS LENGAS SAUGOKITE MAŽESNĮ
"Kartais.
Ar atsiliepsiu pakviestas Keršytojų?
Žinoma.
Niekada nuo jų nenusisukčiau.
Bet dabar aš noriu vieno - būti tėčiu.
Myliu tave, Kese.
Ačiū, kad esi mano herojė.
Ir atleisk, jog nebuvau keliuose gimtadieniuose.
O visiems jums, vaikai,
patarsiu viena.
Saugokite mažesnį.
Klyskite.
Rizikuokite.
Nes gyvenime išmokau vieno:
augimui visada yra vietos."
Atleiskite, čia mano.
San Fransisko Apygardos kalėjimas
Iš kalėjimo?
Leng!
- Leng! - Aš čia.
Eime.
Eikš.
Sveika. Kaip ji? Girdėjai ką?
Dar ne.
Labas, Houp. Labas, tėti.
Kese. Kas atsitiko?
Pasirašykite čia.
Pats supranti, reikalai kalėjime.
Grąžink.
Žinau, tai tavo darbas.
Neabejojate?
Juk sunku buvo įžiūrėti
per tas ašarines dujas, kuriomis apipurškėte taikius protestuotojus.
Kur ji?
Atleiskite. Jums, turbūt, gėda.
Nors radau šitą.
Sumažinai policijos mašiną?
Ką tu sau manei?
O ką turėjau daryti? Nusisukti?
Vidury nakties jie ėmėsi vaikyti benamius.
- Ne, aš ne... - Kur jiems eiti?
Jie nekalti, kad neteko namų, kai pasaulis išnyko.
Žinau.
Jei nesi šiknius iš patikos fondo, tai ir nuomos neišgalėsi sumokėti.
Aš neaiškinu, ką daryti.
- Aš tik sakau... - Ką jai daryti.
Tu man aiškini, ką daryti.
Ne, daryk ką nori.
Aš siūlau tau kitą būdą.
Gerai.
Pažadėjau tavo mamai,
kad galėsi naudotis jomis tik vieno mūsų akivaizdoje.
Ši technologija - pavojinga.
Žinau, kad pavojinga.
Kas, jei farai ją atims? O jei pamesi?
Aš kostiumo nepamečiau.
Turi kostiumą?
Pala, tu turi kostiumą?
Aš moku savimi pasirūpinti.
Patikėk, aš to jau išmokau.
Skaudu.
- Aš nenorėjau. Atleisk. - Žinau.
Nieko tokio.
Aš suprantu.
Tik noriu, kad gyventum normalų gyvenimą.
Tėti, žmogus su bitės kostiumu
norėjo mane užmušti, kai man buvo šešeri.
Normalaus gyvenimo niekada neturėjau.
Gal paklausykime muzikos?
"Ir tą akimirką pagalvojau:
Kaip Halkas pavertė mane kūdikiu?
Ar aš juo liksiu amžiams?
Ar aš - Halko kūdikis?"
Tėti, klausaisi savo knygos?
- "Bet buvau pasirengęs viskam." - Ne, tai...
- Čia tik radijas. - "Tai suartino mus su Styvu."
- Tėti, išjunk. - Labai keista.
Mygtukas sugedo. Neišsijungia.
Išjunk, prašau.
Ką? Garsiau? Gerai.
"Tada pasirodė meškėnas iš kosmoso.
Mano vardo jis nežinojo.
Man smagu buvo sutikti kalbantį meškėną."
Atsiprašau.
Ačiū.
Gerai.
Tavo Nobelio premija pašte.
Gerai. Sutaupiau aštuonis dolerius.
Dieve, kaip aš jumis žaviuosi.
Ačiū.
Aš ilgėjausi šito.
Kvantinėje tikrovėje nėra picų?
Ne. Nėra nieko.
Mama, mes juk galime apie tai pakalbėti.
Jei nori.
Širdele, aš ten praleidau 30 metų.
Noriu gyventi dabar.
Kese, ar susiradai draugų šįkart už grotų?
Seneli.
Šįkart?
Ar buvo kitas kartas?
Kitas kartas nesiskaito.
Aš nežinojau.
Kodėl man nepaskambinai?
Nes žinojau, ką sakysi.
Būčiau išlaisvinęs tave su skruzdėlėmis.
Pakaks. Šeimos susirinkimas.
Galime jį sušaukti?
O dabar ką veikiame?
Apie tai.
Kokie visi atsipūtę šiuo klausimu.
Jūs norite padėti. Aš suprantu.
Taip, Kese. Suprantu.
Bet nenoriu, kad švaistytum laiką.
Aš bent jau kažką veikiu.
Aš išgelbėjau pasaulį tiesiogine šio žodžio prasme.
Tikrai?
Tai ko anksčiau nesakei?
Klausykite, Skotas išgelbėjo pasaulį.
Ir kaip, Skotai?
Parašyk knygą apie tai.
Labai juokinga.
Nėr už ką, juk vos nevirtote dulkėmis.
O ką dabar veiki?
Pasirašinėji knygas?
Ar ne tu įsibrovei į "VistaCorp"?
Ar ne tu skridai į Vokietiją,
kad oro uoste susikautum su Kapitonu Amerika?
Susiginčijau su Kapitonu Amerika.
Su juo nesikaučiau.
Nesu beprotis.
Žmonėms vis dar reikia padėti, tėti.
Mes bent jau užsiimam kažkuo prasmingu.
Kas tie mes?
Ką jūs darot trise?
Mokslą.
Su skruzdėlėmis.
Ir mokslu.
Aš netikiu jumis.
Parodykime jam.
Ką jie stato?
Tai tavo darbas?
Ne, jos kuria savo technologijas.
Protingos skruzdės.
Taigi, kol jūsų visų nebuvo
penkerius metus, aš turėjau daug laiko.
Ėmiau skaityti senelio Henko senus užrašus
ir susidomėjau Kvantine tikrove...
Kvantine tikrove?
Žinau, visi mes ją pažįstam, aš nenorėjau nieko gąsdinti,
bet mes kalbėjomės apie tai.
Jai kilo klausimų.
Jei žmones įkvepia mano darbai, nieko negaliu padaryt.
Taigi, studijavai Kvantinę tikrovę?
Kodėl manęs neklausei apie ją?
Klausiau, mama.
Daug sykių.
Tu nenorėjai apie ją kalbėti.
Kesei buvo smalsu,
o mes jai kai ką paaiškinome.
Tai ne šiaip skruzdžių mokslas, tiesa, Henri?
Juk žinai, kokia pavojinga yra Kvantinė tikrovė.
Mes visi žinom, mama.
Niekas į Kvantinę tikrovę nevyks.
Tam mes sukūrėme šitą.
Tai lyg palydovas tolimajam kosmosui arba vandenynui.
Bet iš tiesų Kvantumui.
Mums pakaks žemėlapio.
Tada galėsim tyrinėti visą Kvantinę tikrovę.
Nekeldami ten kojos.
Tavo duktė sukūrė subatominį Hablo teleskopą rūsyje.
Jei būčiau turėjusį jį, kai jūs buvote ten,
būčiau jus suradusi.
Nuostabu.
Aš priblokštas.
Kaip jis veikia?
Tai lyg radijo siųstuvas ir imtuvas, kokį esam turėję.
Siunti signalą iš čia,
jis surenka duomenis ir atsiunčia atgal.
Pala. Minutėlę.
Dabar siunti signalą į Kvantinę tikrovę?
Taip.
- Tučtuojau išjunk. - Džanet...
- Kodėl turėčiau... - Kas negerai?
Išjunk tučtuojau!
Liaukis ir paaiškink mums!
Džanet?
Man derėjo jums pasakyti...
Tėti?
Ne!
- Ne! - Mama!
Velnias!
Tėti?
Kese.
Tėti!
Tėti. Kelkis.
Tau viskas gerai?
Taip. Gerai.
Kur mes?
Mama!
Tėti!
Houp. Čionai.
Ar tau viskas gerai?
Turėjome žūti.
Kodėl nežuvome?
Nežinau.
Ar mes ten, kur aš manau, kad esame?
Pasakyčiau taip,
bet čia buvo kitaip.
Džanet!
Mama!
Nejudėkit.
Turim surasti Skotą su Kese.
Tučtuojau.
Houp?
Henkai? Girdi mane?
- Ar kas mane girdi? - Dieve mano.
- Viskas gerai. - Ką darysime?
Viskas gerai. Mums viskas gerai.
Viskas bus gerai.
Per dažnai kartoji "gerai".
Gerai, puiku. Nes mums viskas gerai.
Mums viskas gerai.
Mes sveiki.
Mes juos surasim ir grįšim namo.
O dabar apsidairyk.
Čia nuostabu.
Girdi? Mes lauke.
Tai lyg žygis. Mums patinka žygiai.
Mes nesame ėję į žygį.
Bet nuolat apie tai kalbėdavom.
Ar ta saulė juda?
Atgal!
Nemanau, kad tai saulė!
Viskas gerai.
- Tėti! - Tvarka.
Vis dar gerai.
Tėti. O Dieve.
Keista.
Bėk.
Kvantinėje tikrovėje yra kvantiniai žmonės?
Taip.
Aš irgi to nežinojau.
Kas ten buvo, mama?
Ko tas laivas ieškojo?
Kalbėkit tyliau.
Sakei, kad čia nieko nebuvo.
Kodėl nesakei mums apie visa tai?
Houp, aš viską paaiškinsiu, bet dabar
- pasitikėk manim. - Tai padėk man!
Nusiraminkime, gerai? Galėsim pakalbėt...
Mes neturim laiko kalboms, Henri.
Ne, turi pasakyti mums, kas...
Kodėl neklausėte? Sakiau, kad nekištumėte nagų.
Džanet, atleisk man.
Derėjo man tau pasakyti. Aš nenutuokiau...
Žinau.
Pakalbėsim vėliau.
Dabar laikykimės drauge,
suraskim Skotą su Kese
ir grįžkim namo, gerai?
- Gerai? - Gerai?
- Gerai. - Gerai.
Neatsilikit.
Neįtikėtina.
Ilgus metus tyrinėjau Kvantinę tikrovę.
Kodėl nemačiau viso to?
Nes negalėjai pažvelgt giliau.
Per Tuštumą ir Subatomiką.
Čia daugybė pasaulių,
pasauliai pasauliuose.
Ši vieta - už laiko ir erdvės ribų.
Tai slapta visata,
esanti žemiau mūsų.
Rankas šalin nuo manęs!
Kese?
Kur mano duktė?
Kur ji?
Kese?
Kur mano duktė?
Tėti!
Kese!
Gerk skystį.
Ką?
Aš juos sutvarkysiu.
Mama.
Smagiai pasidurstėte?
Susitariau, mus pavėžės.
Jis - geras.
Nieko sau transportas.
Pasakė tas, kuris išrado skraidymą raitomis ant skruzdžių.
Man patinka skruzdės.
O man patinka, kad tau patinka. Imk.
Tai mums padės užsimaskuoti.
Kur mes skrisime?
Netoliese - mano senas draugas.
Jei kas žino, kur Skotas su Kese,
tai tik jis.
Po tavęs.
Pirmyn, Skruzdėliuk.
Paleiskite mane!
Aš jūsų nesuprantu!
Aš nesuprantu...
Ne!
Gerk skystį!
Sveikas.
Labas.
Išgėrei skysčio?
Kodėl aš tave suprantu?
Puiku. Tai skystis.
Ei, skystis suveikė!
Labas. Aš - Vebas.
Tu ką tik mane gėrei.
Aš... Ką?
Dar reikia skysčio? Štai.
- Galiu įleisti tau į skylę... - Ne, nenoriu.
Viskas gerai.
Kokia didelė skylė.
Kiek skylių turi iš viso?
Atleisk. Tai asmeniška?
Aš neturiu skylių.
Jis vardu Skotas Lengas.
Jis turi septynias skyles.
Taip, teisingai.
Iš kur žinai?
Tai Kvazas. Jis telepatas.
Jis skaito mintis?
Taip, nors norėčiau neskaityti.
Visi - tokie šlykštynės.
- Gali liautis tai galvojęs? - Atleisk.
- Prašau, liaukis. - Galvoti?
- Galvoti tai. - Aš stengiuosi.
Ne itin. Ir man tu atrodai keistas.
Aš nemanau, kad tu keistas. Tu kietai atrodai.
Aš irgi norėčiau švytinčios galvos.
Ne, nenorėtum.
Žinau. Aš nervinuosi. Pliurptelėjau ir tiek.
Ko jums čia reikia?
- Tu šnipas? - Ką? Ne.
Pakankinkime jį.
Bičiuliai, viskas gerai.
Mes ne šnipai. Jis mano tėtis.
- Ačiū. - Prašom.
Tai kas tuomet San Fransiskas?
- Mes iš ten. - Tai vieta.
O kas yra Žemė?
Irgi vieta, iš kur atvykom.
Pakankinkime juos.
Liaukis tu su tais kankinimais. Yra ir kitų būdų.
Ar iš jūsų skylių teka pienas, sultys...
Vebai, liaukis tu su tom skylėm.
Kai kurie mūsų irgi turi skyles.
Ką jūs čia veikiate?
Iš kur jūs?
- Gerai. - Iš viršaus.
- Viršuje yra kitokia visata. - Iš Žemės. Didelės Žemės.
- Tokia pati visata, tik didesnė. - Čia irgi Žemė, bet mažytė.
- Kartais, regis. - Aš didėju ir mažėju.
- Ir kaip... - Apie tai parašiau knygą.
- Nežinau. - Čia Kvantinė tikrovė.
Turi sumažėti, kad patektum čia.
- Mes sumažėjom. Dabar mes itin maži. - O ten mes būnam didesni.
- Mes dabar maži. - Ten - didesni.
Taip, jie sako tiesą.
Nesvarbu.
Jūs atvykot iš viršaus.
Kaip ir jis.
Todėl jis jūsų ieško.
Jis pavers viską liepsnomis, kad tik jus rastų.
Kas?
Nugalėtojas.
Čia gyvena būtybės. Protingos.
Teoriškai tai buvo įmanoma, bet atsidurti čia,
subatominėje visatoje.
Tai keičia viską, ką žinom apie gyvybę,
evoliuciją, mūsų vietą galaktikoje...
Eina šikt!
Tas tipas panašus į brokolį.
Nuleisk galvą.
Paskui mane.
Išgerkite.
Aš tuoj.
Atėjau pas Krailarą.
Čia tu.
Tegu tai lieka tarp mūsų.
Ir Krailaro.
Sveiki.
Neišmanau jūsų tradicijų,
bet spėju, turite kokio gėrimo, kuris mane apsvaigintų?
Žinoma, pone.
Tai kokia tavo istorija?
Dieve.
Šalin.
Metas.
Paskui mane.
Prašom čia.
Kaip susipažinai su šiuo tipu?
Jis - senas kovotojas už laisvę, mano bičiulis.
Atleisk, buvai kovotoja už laisvę?
Arba teroristė.
Žiūrint, ko paklausi.
Bet patikėk, jis gali mums padėti.
Džanet Van Dain?
Maniau, kad tu nebegyva.
Seniai nesimatėme, Krailarai.
Šiaip, oficialiai aš - lordas Krailaras.
Priešinausi iš visų jėgų.
Lyg būčiau koks elitas.
O jūs, regis, Henkas.
Esu daug girdėjęs apie jus ir jūsų skruzdes.
Kas yra skruzdės?
Ar čia jų yra?
Nemanau. Ne.
Gaila.
Houp.
Jūs, turbūt, Houp.
Apie jus ji pasakodavo kasdien.
Keista,
apie jus ji mums nepasakojo.
Aš savo vaikui taip pat nepasakočiau.
- Pašėlę laikai buvo. - Juokinga.
Kokie pašėlę?
Labai pašėlę, Henri.
Krailarai, mums reikia pagalbos.
Džanet, po visko, ką patyrėme, kartu,
tiesiog paprašyk.
Sakyk, kuo galiu padėti?
Bet...
Ar kas išalkęs? Aš išalkęs.
Berniukai...
dabar.
Jie nieko nežino.
Apie nieką.
Tai varykit juos lauk.
Atleisk.
Jis teisus. Aš nežinau, kas čia vyksta.
Mes ieškome savo artimųjų.
Gal turite vietos planą?
Mes tenorime...
Pala, nešaukite.
Jie - su mumis.
Ar tas pastatas - gyvas?
O pas jus jie negyvi?
Klausykite. Atsiprašau.
Mes tenorime grįžt namo.
Jūs bent jau turite namus.
O kas čia vyko?
Užkariautojas sudegino mūsų namus.
Mūsų istorijas.
Iš mūsų žmonių kaulų jis pasistatė citadelę.
Kai kurie mūsų pabėgo,
rado kitus besislapstančius.
Surinkome visus, galėjusius kautis.
Bet to nepakako.
Man labai gaila.
Mes galim padėti.
- Kese... - Tėti, juk tu - Keršytojas.
Jiems reikalinga pagalba.
Ne. Aš privalau sugrąžinti tave namo.
Kodėl nenori jiems padėti?
Mes nieko čia nežinom.
Aš nežinau nė kaip čia veikia laikas.
Ar mūsų nėra 10 sekundžių?
Ar 10 metų?
Pagalvok apie mamą.
- Įsivaizduok, ką ji dabar... - Nesidangstyk mama.
- Tau tiesiog nerūpi. - Ne, rūpi.
Žinau, kad nori padėti.
Bet ši kova - ne mūsų.
Jei ji neegzistuoja tau, nereiškia, kad ji nevyksta.
Pažvelk į mane.
Ji nusivylė tavimi.
Aš supratau. Taip. Ačiū.
Prašom.
Pakalbėsim apie tai vėliau.
O dabar suraskime kitus.
Džanet šią vietą pažįsta geriausiai.
Ką pasakei?
Ką?
Tas vardas.
Džanet Van Dain.
Kur ji?
Būtent tai norim sužinoti. Pažįstate ją?
Aš ją pažįstu.
Jai čia ne vieta.
Ei, greičiau neškite kitą patiekalą.
Taip, ačiū.
Jei jų neragavote, neragaukite,
jei nenorite keisti savo gyvenimo.
Krailarai, mes ieškome savo draugų.
Dviejų.
Žmonių, kaip ir mes.
Žmonės, štai tas žodis.
Buvau visai pamiršęs, kaip jūs save vadinate.
Žmonės.
O jūs - ne žmogus?
Formaliai, ne, bet esu.
Esmine prasme.
Ne!
Kalbėkime.
Kas gi atvedė pas mus tave, Džanet?
Jei teisingai pamenu, tu išvykai.
Palikai visus mus.
Su juo.
Džanet, apie ką jis kalba?
Tu nesakei jiems apie jį.
Ar iš viso pasakojai,
ką čia veikei?
Kiek žmonių mirė dėl tavęs?
Ar tavo šeima žino, kas tu esi?
Jūsų mamytė
kupina paslapčių.
Jūs meluojat.
Aš meluoju.
Daug.
Tik ne apie tai.
Paleisk juos.
Jam reikia tik manęs.
Bet tau reikia jų.
Todėl jų nepaleis.
Kaip ir kitų tavo draugų.
Girdėjau apie juos.
Bet ir jis girdėjo.
Ir pasiuntė Medžiotoją.
Kokį dar medžiotoją?
Nei žmogų, nei mašiną.
Mechanizuotas organizmas, sutvertas tik
žudymui.
Kur jie?
Nenutuokiu.
Negyvi.
Greičiausiai negyvi.
Liūdna suvokti, jog viso to
buvo galima išvengti, Džanet.
Duok jam tai, ko jis nori.
Kas tau nutiko?
Mes kovėmės prieš jį.
Jis moka įkalbinėti.
Aplankykime jį.
Mes čia jau baigėme, regis.
Tuo laivu galim išskristi?
Pridengsi mane?
Visada.
Henri, stok už vairo.
Aš pamėginsiu užvesti šį aparatą.
Kur valdymo pultas?
Tie ir yra valdymo pultai.
Kas per šūdas?
Tau pavyks. Tai kaip skrist dviračiu.
Ar dviratis gyvas?
Kišk rankas!
Kaip kimšdamas kalakutą.
- Jis, rimtai? - Jis buvo žavus.
Tas tipas?
Aš čia buvau 30 metų, Henri.
- Turėjau poreikių. - O Dieve.
Suprantu, aš irgi turiu poreikių.
O Dieve!
Keliskart vakarieniavau su viena moterimi.
Vardu Linda.
Mums nesusiklostė.
Kas nutiko?
Ji nebuvo tavimi, mieloji.
- Kviesk visus į laivus. Išvykstame. - Gerai.
- Ir Ksolumai. - Aš čia.
Paslėpk juos kuo toliau nuo čia.
- Kodėl? - Ką?
Jei jūs ieškote Džanet, jis ieško jūsų.
Jūs atvedėte juos tiesiai pas mus.
Greičiau.
Paimk kuo daugiau.
Mes juos sulaikysime.
Bėk!
Greičiau!
Reikia iš čia dingti!
Lipkit. Greičiau!
Turim kilti. Greičiau!
Dieve mano.
Kese, čionai!
Skriskite į prieglobstį.
Laukite mano žinios.
- Vebai, mes išskrendam. - Ne, palaukit!
- Judinkis! - Visi mano draugai.
Atiduok atvykėlius.
Užkariautojas pasigailės jūsų.
Žinau, kaip jis pasigailės.
Lik čia. Aš...
Kese?
O, ne.
Tiek to. Aš turiu kostiumą.
Pastebėjau.
- Tau viskas gerai? - Taip.
Naudokis inercija.
Pašoki, smūgiuoji. Vienas judesys.
Aš moku, tėti.
- Tikrai? - Taip.
Nes man taip nepasirodė.
Supainiojau ritmą.
Pašoki...
Šitaip.
Matei, ką padariau?
Ne. Tu - tokio dydžio.
Pašokau ir smūgiavau.
Džentora, mums metas.
Į laivą!
Sveikas sugrįžęs į Kvantinę tikrovę, Skotai.
Ilgai laukiau šito.
Ką?
Ar ten kažkas yra?
O, taip.
Nuo likimo nepabėgsi.
Mūsų likimai susipynę
nuo pat pirmos mūsų pažinties dienos.
Skotai Lengai.
Atstok nuo mūsų!
Tu mane palaužei.
- Ištrėmei čia. - Pala.
Darenai?
Stebiesi mane matydamas?
Taip.
Ar jis tas bitinas?
- Ar jis tas bitinas? - Kese?
Aš sunkiai tave pažinau.
Kaip tu dar gyvas?
Aš tapau galingu ginklu.
Tai štai kas čia?
Klausyk, Darenai.
Dareno nėra!
Yra tik Modokas!
O tau nebėra kur bėgti, Skotai.
Nuo manęs.
Ir nuo jo.
Jis - ateitis.
Jis - praeitis.
Ir jam dabar reikia tavęs.
Mama?
Kas persekioja Skotą su Kese?
Privalom juos rasti.
Pirma turiu kai ką padaryti.
Jie, galbūt, žuvo!
Houp, prašau.
O tu vis dar slepi nuo mūsų kažką.
Aš bandau jus apsaugoti.
Nuo ko?
Ko tu taip bijai?
Trečią sykį kalėjime?
Ketvirtą.
Štai ir vėl susitikome.
Veidas į veidą.
Nieko sau veidas.
Didokas.
Kodėl tu - skraidanti galva?
Gal paaiškinsi, Darenai?
Tu palikai Dareną mirti Kvantinėje tikrovėje.
Bet mane rado Užkariautojas.
Atstatė mane.
Padarė iš manęs mirtiną ginklą.
Mechanizuotą organizmą, sutvertą tik...
MODOKAS?
Supratau. Tai trumpinys.
Trumpinys.
Mechanizuotas organizmas, sutvertas tik žudymui.
Tiksliau, MOSTŽ.
- Nesitikėjai manęs pamatyti. - Dabar pamačiau vaikiškas kojytes.
Čia ne vaikiškos kojytės.
Primena "BabyBjörn".
Šmaikštuolis.
Skotas Lengas - žmogus, atėmęs iš manęs viską.
Pagrobęs visą mano gyvenimą.
Bet man pavyko.
Aš prisiviliojau jus čionai.
Aptikau tavo signalą, Kese.
Ačiū, beje. Be tavęs man nebūtų pavykę.
Priešais jus - išsivadavęs žmogus.
Aš tiek daug čia sukūriau visko, jog įsivaizduot negali.
Viskas - jam.
Kvantinėje tikrovėje paklydusi buvau ne viena.
Kur mes?
Jis sakė, kad yra keliautojas.
Mokslininkas, nuklydęs nuo kurso.
Jis turėjo laivą,
kokio niekada nebuvau mačiusi.
Tas laivas galėjo keliauti po Multivisatą.
Multivisatą?
Alternatyviomis dimensijomis?
Paralelinėmis tikrovėmis?
Pradžioje netikėjau.
Bet tai tiesa.
Visai kaip mūsų teorijos.
Ar jis gali pargabenti mus namo?
Kur tik nori.
Tokio kaip jis nebuvau sutikusi.
Jis atrodė toks
pasimetęs.
Tokie buvom mes abu.
Bet mes turėjome išeitį.
Išbandėme viską,
kad perkrautume jo laivo energijos branduolį.
Niekas neveikė.
Bet po tiek vienatvės metų buvo smagu turėti draugą.
Aš melavau Houp.
Pažadėjau grįžt namo.
Ir dabar regiu ją prie durų.
Laukiančią manęs.
Tai buvo paskutinis mano poelgis.
Aš jai pamelavau.
Maniau, kad turėsiu daugiau laiko.
Aš galiu tau jo duoti.
Laiko.
Jis nėra tai, kaip tau atrodo.
Tai - narvas.
Ir jis daro viską,
kad tave palaužtų.
Tik išsivadavęs iš jo pamatai,
koks ankštas
jis visada buvo.
Mes ištrūksim iš čia.
Ji atidarys duris
ir pamatys tave.
Pažadu.
- Imkimės darbo. - Gerai.
Tai truko ilgai, bet mums pavyko.
Mes atgaivinome laivą.
Skriskime namo.
Jo laivas buvo neurokinetinis.
Susietas su jo mintimis.
Kai jį paliečiau,
pamačiau jo mintis.
Jutau,
ką jis buvo padaręs.
Pasauliai,
laiko juostos.
Dingo lyg niekada nebūtų egzistavę.
Džanet?
Galim skristi.
Dabar pat.
Kas tas Kangas?
Tas, kuo aš turiu būti.
Jis nenukrito čia.
Jis buvo ištremtas čia.
Už erdvėlaikio.
Vienintelėje vietoje,
kuri galėjo jį sulaikyti.
Ištremtas?
Kieno?
Nežinau.
Bet jie sugadino jam laivą.
Ir įkalino jį čia.
Ir mano dėka
jis galėjo ištrūkti.
Džanet?
Nesiartink.
Tu išgelbėjai man gyvybę.
Aš daviau tau pažadą.
Leisk nuskraidinti tave namo.
O tada?
Ką darysi tada?
Laimėsiu.
Sakiau tau, jog laikas nėra toks, kaip manai.
Aš galiu padaryti taip,
lyg nebūtum palikusi namų.
Houp atidarys duris,
ir tu būsi ten.
O kiek pasaulių turės žūti,
jei išskrisi iš čia?
Tavo nežus.
Ji nieko nesužinos.
Negi nenori pamatyti savo dukters?
Aš negaliu leisti tau išskristi.
Kodėl manai, jog gali sulaikyti mane?
Atiduok, Džanet.
Atiduok!
Negalėjau jo įveikti. Jis buvo per stiprus.
Ką padarei?
Atleisk man, Houp.
Ne!
Susprogdinau jo branduolį.
Atkirtau jį nuo laiko.
Ir įkalinau mus ten amžiams.
Bet aš jam pakankamai grąžinau.
Atgavęs savo kostiumą,
jis tapo tuo, kuo visada buvo.
Užkariautoju.
Jis turi tokius pažangius ginklus ir technologijas,
apie kokius mes net nesvajojam.
Savo kalėjimą jis pavertė imperija.
Aš ilgus metus kovojau prieš jį,
žlugdžiau jį, slėpiausi nuo jo.
O tada tu išgelbėjai mane.
Grąžinai namo.
Bet aš to nenusipelniau.
Aš čia išlaisvinau pabaisą
ir pabėgau.
Džanet, tu negalėjai žinoti.
Atleiskit, kad nepapasakojau.
Labai norėjau pamiršti.
Norėjau būti vėl tavo mama.
Man labai gaila, kad visa tai tau teko išgyventi vienai.
Bet dabar tu ne viena.
Mes jį sustabdysime kartu.
Jis ieško branduolio.
Bet kad jį pasiektų, jam prireiks Pim dalelyčių.
O jei Skotas ir Kesė pas jį, vadinasi, jis turi Pim dalelytes.
- Ir pranašumą. - Taip.
- Eime iš čia. - Houp.
Jam negalima iš čia ištrūkti.
Esi įdomus žmogus,
Skotai Lengai.
Aš tavęs nepažįstu,
bet tu padarei didelę klaidą.
Girdi?
Aš Keršytojas.
Pakviečiau kitus Keršytojus...
Tu Keršytojas?
Ar aš buvau tave užmušęs?
Ką?
Laikui bėgant man jie pasimiršta.
Tu ne tas su kūju?
Ne, tai Toras.
Mus dažnai painioja.
Mūsų kūno sudėjimas panašus. Kas tu toks?
Žmogus,
praradęs daug laiko.
Kaip ir tu.
Bet mes galim vienas kitam padėti.
MODOKAS sako, kad esi geras vagis.
Taip, jis iš manęs kai ką pavogė.
Nekalbėk mano akivaizdoje.
Turiu pasakyt, kad Džanet padėjo labiau.
Tu irgi pažįsti Džanet?
Ar visi čia pažįstate Džanet?
Ji tau nieko nesakė apie mane?
Nesistebiu.
Džanet kai ką iš manęs pavogė.
Mano bilietą iš čia.
Ir tu - vienintelis, galintis man jį sugrąžinti.
O kodėl tai daryčiau?
Nes nori iš čia ištrūkti.
Ir man reikia iš čia ištrūkti.
Nes aš žinau, kuo tai baigsis.
Kuo kas baigsis?
Visa tai.
Aš negyvenu linijiniame laike.
O su laiku
tampa sunku
neperšokti prie pabaigos.
Taigi, jei nori sustabdyti tai, kas artėja,
o patikėk manimi,
tu tikrai to nori,
aš esu vienintelė tavo viltis.
Kas artėja?
Aš.
Daugybė manęs.
Jie mane ištrėmė.
Jie manęs bijo.
Bet aš galiu jus sugrąžint namo.
Taigi, ar sutarėm?
Ne, nemanau.
Tėti!
Leisk tau padėti.
Tu atneši man tai, ko reikia,
antraip aš nužudysiu tavo dukrą tau matant
ir priversiu išgyventi šią akimirką
vėl ir vėl iš naujo, be galo,
kol pats imsi maldauti manęs tave nudėti.
Ar mes supratom?
Nedaryk to.
Man patinka, kai mane supranta.
Tėti.
Neklausyk jo.
Ne!
Pakalbėkime apie tai.
Nereikia!
Tau reiktų.
Prašau.
Tai mano duktė, maldauju.
Nori, kad ji gyventų ar nori, kad ji mirtų?
Maldauju!
Manai, meluoju?
Ar aš tau panašus į melagį?
Stok!
- Tėti! - Aš sutinku.
Aš sutinku. Paleisk ją.
Paleisk ją.
Tu neturi šansų.
Skruzdėliuk.
Džiaukis, kad esi man reikalingas.
Neliesk daugiau jos.
Tai gauk man tai, ko reikia.
Kur tai yra?
Kas tai?
Multivisatinio variklio branduolys.
Energijos šaltinis, kurio pagalba gali keliauti erdvėlaikiu.
Džanet jį susprogdino.
Tai - viduje?
Taip.
Mums reikia nusigauti iki centro.
Smagu žinoti.
Turi sumažėti ir įsmukti į audros centrą.
Atsidūręs viduje, surask branduolį
ir pačiupk jį.
Kaip jis atrodo?
Kai ketinu kažką vogti, paprastai žinau, ką.
Pamatęs suprasi.
Apsisuk kuo greičiau.
Kuo ilgiau būsi ten, tuo mažiau šansų, kad neišprotėsi.
Verčiau paskubėk.
Tėti!
Atleisk man.
Tai mano kaltė.
Ei, ei.
Ne.
Aš susimoviau.
Kese.
Mano visas gyvenimas nutiko todėl, kad susimoviau.
Vienintelis mano nesumautas dalykas - tu.
Tėti!
Viskas gerai.
Myliu tave, riešutėli.
Aš irgi tave myliu.
Gerai. Aš viduje.
Darenai, girdi mane?
Darenai?
MODOKAI, girdi mane?
Ką?
- Aš viduje. - Gerai.
Tai ką man daryt? Koks planas?
Gal nemirti?
Ačiū. Padėjai, MODOKAI.
Ar tu jį matai?
Taip. Matau.
Einu.
Kas čia dabar?
Sakiau tau, Skotai. Patekimas - tik pradžia.
Tu to nesakei.
Kodėl matau kitą save?
Ne aš kitas aš. Tu esi kitas aš.
Tu išėjai...
Kodėl matau kitą save?
Tu matai kito savęs galimybę.
Tu esi galimybių audroje.
Ką tai reiškia?
- Nežinai? - Kodėl turėčiau?
Nes atsidūriau čia per tave.
Vadinasi, aš tikras, a?
Ne. Nesakyk taip.
- Kas per šūdas? - Kas per šūdas?
- Pala. - Kas per šūdas?
Kas per šūdas?
Kur aš?
Galimybių audroje.
Ten - visi tavo galimi pasirinkimai vienoje vietoje.
Ką jis sako?
- Ką jis sako? - Tu - Šriodingerio dėžėje.
Ir tu - katė.
- Nesąmonė. - Supratau.
Niekas nejudėkit! Nejudėt!
Kodėl turėtume tavęs klausyti? Tu net ne tikras.
- Kas per šūdas? - Ar aš tikras?
- Ar aš tikras?
- Aš tikras! - Kas per šūdas!
Kas per šūdas? Aš tikras.
Vyručiai. Ramiai.
Nusiraminkit. Kvėpuokit.
Mes ką nors sugalvosim. Kartu.
Kas tu?
Kodėl taip apsirengęs?
Nes aš dirbu "Baskin-Robbins".
Tokia mano uniforma.
Tai - normalūs drabužiai.
Kodėl jūs taip apsirengę?
Pakaks!
Pirmyn!
Mes visi mirsime.
Palaukit.
Ne!
Ne! Palaukit!
Yra Skoto signalas.
Iš kelio!
- Mama! Kas tai? - Ką darai?
Nežiūrėk į jas. Jos - tik galimybės.
Jos - ne tu.
Skotai, kur tu?
Kodėl aš čia?
Nesijaudink. Šįkart pavyks.
Ką tu... Pala, ne. Stok.
- Stok! Ne! - Aš tuoj, vyručiai.
Aš tuoj!
Skotai, kur tu?
Skotai!
Kur tu, Skotai?
- Negaliu kvėpuot. - Mano kaklas.
Nespardyk manęs!
- Mano nugara! - Mes mirsime!
Tėti.
Sugrįžk.
Tėti...
Jei girdi mane,
sugrįžk.
- Nepasiduok. - Nagi.
- Tėti, sugrįžk dar kartą. - Nagi.
- Jai mūsų reikia. - Prašau.
Taip, jai mūsų reikia. Pasistenkime visi kartu.
- Stumk jį į viršų! - Čiupk jį!
Pirmyn.
- Nagi, aukštyn jį! - Taip!
- Aš tave laikau. Lipk. - Nagi. Štai.
- Pirmyn! - Stumtelėkite jį!
Mes tai darom dėl Kesės! Bičiuliai, pirmyn!
Visi kartu!
Ką tu darai?
Kaip tau pavyko tai padaryt?
Pasakysiu, kaip.
Mes visi norim to paties.
Ir aš grįžtu, Kese.
Nagi, paimk, bičiuli.
Visi, pirmyn!
Nagi!
Nagi, arčiau.
Iškelkite jį aukščiau!
Laikykitės, vyručiai.
Atsargiai. Ramiai.
Ramiai. Štai.
Pirmyn.
Ką?
- O, ne. - Kas nutiko? Pavyko?
Atleisk, bičiuli.
Ne, ne.
Houp, ar tu tikra?
Aš tikra.
Tuomet pirmyn.
Pasiruošęs?
Taip.
Eime.
Nešam šį daiktą iš čia.
Ne. Palauk.
Pas jį Kesė.
- Ką? - Skotai.
- Džanet. - Duok jį man.
- Greičiau bėgam. - Ne.
Pas jį Kesė.
Mes ją išgelbėsim, pažadu,
bet negali jo atiduoti jam.
Patarčiau ja netikėti.
Džanet nuolat
keičia nuomonę.
Sveika, saldainiuke.
Taigi,
ką nuspręsi, Skotai?
Nagi, nagi.
Mano senasis mentorius.
Labas, Henkai.
Darenai?
Nesitikėjai išvysti savo protežė po viso...
Eina šikt, Darenai.
Kas tau atsitiko?
Aš - mirtinas ginklas!
Ar man reikia jį paimti?
Kur mano duktė?
Skotai.
Nereikia.
Mes tarėmės.
Jai ir be tavęs bus gerai.
Lik sveikas, Henkai.
Henri.
Tu palikai mane čia mirti.
Pažiūrėkime, kaip jiems seksis.
Ką matei?
Neturėjom galimybės apie tai pakalbėti tąsyk.
Bet man buvo įdomu.
Kai palietei mano mintis,
ką pamatei?
Pabaisą,
manantį, kad yra Dievas.
Kai laiką matai taip, kaip aš,
negali užmerkt akių.
O matai tik tu vienas?
Aš vienintelis, matantis, jog jis sugadintas.
O kas jį sugadino?
Aš.
Visos mano versijos.
Mano variantai.
Per Multivisatą.
Žaidėme su laiku kaip vaikai.
Bet aš pamačiau, kaip jis baigsis.
Mačiau chaosą,
plintantį tikrovėmis.
Dūžtančias visatas.
Nesibaigiančius susidūrimus.
Mačiau Multivisatą.
Ji merdėjo.
Ir tik dėl jų kaltės.
Todėl ėmiausi valdymo.
Tiksliau, pradėjai karą.
O dabar nori nušluot visas visatas, keliančias tau grėsmę.
Taip elgiasi pabaisos.
Taip elgiasi užkariautojai.
Jie sudegina sugedusį pasaulį.
Ir sukuria naują.
Tau nerūpi nieko gelbėti.
Tu tenori keršyti, nes jie tave įveikė.
Nes tu pralaimėjai.
Aš daug ko netekau.
Tu net neįsivaizduoji, ko aš netekau.
Ir aš ištėkšiu juos iš laiko
už tai, ką jie man padarė.
Tu naikinsi laiko juostas.
Žudysi trilijonus žmonių.
Gaila, bet tai nesvarbu, Džanet.
Dieve. Ką aš darau?
Ką?
Henkai!
Ar čia tavo skruzdėlės?
Iš skruzdėlių fermos?
Taip, Skotai, čia mano skruzdėlės.
Kaip tu jas čia aptikai?
Iškart po mūsų avarijos ėmiau gauti keistus signalus.
Pradžioje maniau, kad tai koks gedimas.
Kažkoks trukdis.
Kas čia?
Bet ne.
Tai buvo skruzdės.
Jos visąlaik mezgė ryšį.
Regis, jos perėjo tam tikrą laiko plėtimąsi.
Per vieną dieną jos nugyveno tūkstančius metų,
išplėtė savo žinias, savo mokslą
ir tapo tokiomis pažangiomis, kokių negalėjau įsivaizduot.
Ne aš jas aptikau.
Jos mane aptiko.
Sakiau tau, kad jos protingos.
Jos sukūrė tam tikrą antros klasės technokratinę civilizaciją.
Socializmas - sunkus žodis,
- bet galėtume daug pasimokyti iš šių... - Tėti.
Taip, tai mano skruzdės.
O skruzdės nepasiduoda.
Man nerūpi, kas jis toks.
Man nerūpi, ką jis gali.
Aš susigrąžinsiu Kesę.
Tai ko galim imtis prieš Kangą?
Turiu minčių.
Ką mąstai?
Kaip pasakė vienas didis rašytojas:
"Augimui visada yra vietos."
Skaitei mano knygą?
Kiekvieną jos žodį, po galais.
Nagi. Imkimės darbo.
Atsiprašau.
Tikriausiai buvo baisu.
Ką tu čia veiki?
Gelbėju tave.
Kaip?
Geras klausimas.
Ar šis daiktas turi kokį raktą?
Ar kortelę? Kaip kambario raktą?
Žinai, kaip...
Šūdas!
Šuolis ir smūgis.
Džentora.
Atleisk, kad per mane nukentėjo tavo žmonės.
Kuo galiu padėt?
Atkeršykime už juos.
Tu - kieta, po galais.
Turi planą?
Mano planas buvo išlaisvinti tave.
O tu turi planą?
Reikia pranešt žinią visiems, kas dar gali kautis.
Tada išvaduot mūsiškius iš kalėjimo apačioje
ir kontratakuoti iš vidaus.
Planą turi. O kaip perduosim žinią?
Paskui mane.
Puiku.
Aš čia, apačioje, sukūriau imperiją.
Ir pasiimsiu ją su savimi.
Tau derėjo mane išleisti, kai galėjai.
Istorija nėra rašoma.
Ji yra kalama.
Šiandien mes pakilsime.
Iš šios tvirtovės aš atkeršysiu tiems, kas mane ištrėmė.
Šiandien mes nugalėsime amžinybę.
Ir Kango dinastija...
Alio? Ar veikia?
Kese?
Nesuprantu, ar veikia.
Regis, transliuojame.
Aš juos sulaikysiu. Pranešk žinią.
Maniau, tu perduosi žinią.
Dabar!
Mes bokšto viduje.
Aš su Džentora.
Jis nėra nepažeidžiamas.
Žinau, kad atrodo,
jog per vėlu.
Kad mes vien tik pralaimime.
Bet mano prarasta šeima
išmokė nepasiduoti.
Jei jie būtų čia, taip ir darytų.
Mes turime saugoti mažesnį.
To mane mokė tėtis.
Nes kai žmonėms reikėjo pagalbos,
jis nenusisuko.
Nenusisuksim ir mes.
Greičiau!
Ateikite prie bokšto! Pasipriešinkite!
Žinau, kad laukėte. Atėjo laikas atsakui.
Jis žino, kad visų jūsų jam neįveikt.
Ateikite...
Kese.
Regis, aptikau signalą. Ten turbūt ir mama.
- Lekiam. - Aš vairuosiu.
Suraskit Lengo dukterį.
Nudėkite ją.
Eime!
Jei norite kautis, paskui mane!
Viskas baigta, Kese.
Išlaisvinkit kitus. Greičiau!
Jis pamatys mus artėjančius.
Taip. Aš tuo pasirūpinsiu.
Pradėkite.
Tavo tėčio ten nėra, Kese,
bet spėju, tai nestebina.
Kangai!
Mes buvom sutarę.
Tu pagrobei mano dukrą!
Eina šikt.
Didelis.
Tu man melavai!
Mūsų žodis - mūsų saitas.
Be to mes - niekas!
Nudėkite jį.
Taip, pone.
Nesustokite. Aš - pas juos.
Taip, nagi!
Jų labai daug!
Skotai! Negaliu jų sulaikyti!
Jie atvyko.
Puikiai, Kese!
Taip!
Nagi! Pirmyn!
Revoliucija!
Tegu dega.
Į kovą!
Prisidengti! Žemyn!
Koks tilto kodas?
Verčiau mirsiu.
18147.
Prakeikimas!
Tau prireiks šito.
Labas.
Tai mūsų namai!
Susigrąžinkime!
Ne!
Aš turiu skylių.
Aš turiu skylių!
Nežinojau, kad jis taip gali.
Kangai!
Kur ji?
Pradėkite!
Kas tai?
Jis bėga.
Ne, jam nepavyks.
Neleiskite jo artyn žiedų.
Tėti!
Tėti, aš tuoj!
Nebėra kur bėgti.
Maldauju, suveik.
Ei, kur susiruošei?
Pirmyn.
Manai, viskas baigta? Nagi! Pirmyn.
Darenai, liaukis,
nebūk tuo, kuo dabar esi.
O kuo man būti?
Pasakyk, kuo man būti.
Aš nežinau. Tik nebūk bjaurybe.
Per vėlu.
Pažvelk.
Aš - baisus bjaurybė.
Niekada ne per vėlu liautis bjauriai elgtis.
Turim jį sustabdyti.
Turiu idėją.
Pasiruošęs?
Turbūt, ne.
Vienas, du, trys. Dabar!
Tėti!
Kese!
Tu didelė.
Aš didelė.
Myliu tave, riešutėli.
Aš irgi tave myliu.
Aš taip didžiuojuosi tavimi.
Lyg laikyčiau glėby Godzilą.
Žinau. Geras jausmas.
Žinau.
Aš tokia išalkusi.
Taip būna.
- Suvalgyčiau viską. - Viską. Žinau.
- Bet labiausiai noriu žaliosios citrinos. - Taip?
- Citrusinių norisi. Žinau. - Citrusinių.
Tai...
Puolam bokštą!
Baigta.
Tu vis dar nesupranti.
Niekas nesibaigia.
- Mums metas, dabar pat. - Ne.
- Eime. - Ne!
Žinau, bet reikia.
- Ne! - Eime.
Tu šunsnu...
- O Dieve. - Skotai.
Manot, tai man nauja?
Ar žinot, kiek maištų esu numalšinęs?
Ne, ne.
Kiek pasaulių esu užkariavęs?
Kiek Keršytojų esu užmušęs?
O jūs manot, kad įveiksite mane?
Aš Kangas!
Jūs...
Jūs kalbat su skruzdėmis.
Aš vardu Darenas,
ir aš nesu bjaurybė!
Atsiprašau, kad vėluoju.
Daug skruzdžių.
Tai čia tu?
Sakei tiesą, Kese.
Darenai.
Ar tau viskas gerai?
Turbūt ne.
- Darenai? - Labas, Houp.
Pakeitei šukuoseną.
Kas, po galais, nutiko?
Taip. Ne...
Daug kas. Vėliau papasakosiu.
Tai buvo...
Nežinau nė ką pasakyti.
Ačiū, Skotai.
Tu man visada buvai kaip brolis.
Tikrai?
Tikrai.
Aš bent jau miriau
Keršytoju.
Taip.
- Tiesa. - Taip.
Esi vienas mūsų.
Šiandien tiek daug visko įvyko.
- Henri? - Džanet?
- Mama, kur tu? - Bokšte.
Man rodos, galiu pamėginti mus sugrąžinti.
Bet laiko turim nedaug.
Jei norim grįžt namo,
tai dabar.
Mes užbaigsime.
Ačiū tau.
Nagi! Paskubam!
Sėkmės.
Sėkmės. Eime.
Ačiū, bičiuli.
Tau pavyko.
Grįžtam namo.
Kur Skotas?
Jis buvo už manęs.
Tau derėjo nusisukti.
Niekada to nemokėjau.
Ir tu neištrūksi.
Noriu, kad prisimintum.
Galėjai grįžt namo.
Galėjai vėl pamatyti savo dukrą.
Bet tau pasirodė, kad gali laimėti.
Man nereikia laimėti.
Pakaks to, kad abu pralaimėsim.
Tėti!
Kur...
Kur ji? Ar ji...
- Ne, viskas gerai. - Kur ji?
Jai viskas gerai.
- Skotai, visi sveiki ir gyvi. - Ji saugi?
Tau pavyko.
- Atleisk. - Ne, ne.
Nepaleisk.
Daugiau niekada manęs nepaleisk.
Aš šalia.
Tu grįžai.
Myliu tave, Houp.
Myliu tave, Skotai.
Grįžtam namo.
Namai - gerai.
Mano gyvenimo nesuprasi.
Klausdavau savęs:
"Skotai, su savo šeima išgelbėjai Kvantinę tikrovę
ir gėrei iš bičo be skylių.
Kodėl tau nutinka tokie dalykai?
Tai kažkokia nesąmonė.“
Bet žinote, ką?
O kas pasakė, kad gyvenimas turi būt suprantamas?
Rubinai!
Tu - tas vabalas!
Aš klydau. Tu - tas kitas vabalas.
Tu - vabalas-žmogus.
Tu išaugi ir sumažėji kaip didelis vabalas!
Tu teisus. Tai aš. Prašyčiau tik kavos.
Dvylika dolerių.
Dvylika!
Įdomu, ar šis etapas mano gyvenime baigėsi?
Bet Kesė man priminė, jog "visada yra, kam gali padėti".
Dėl tavęs vėl ėmiausi tortų kepimo.
SU GIMIMO DIENA KESE
Pats iškepei?
- Taip. Paprastai tortų nekepu. - Žinau.
Šis - pirmas po 1997 m.
Tu - tikras menininkas.
Gana pašėlęs buvo etapas.
Vieną dieną tave atleidžia iš "Baskin-Robbins",
kitą dieną jau keliauji laiku kovodamas su kosmoso karaliumi.
Mes jį įveikėme, tiesa?
Taip, būtent.
Jis ketino ištrūkti, bet neištrūko.
Manau.
Bet jis sakė, kad kažkas baisaus artėja,
ir kad visi žus, jei jis neištrūks.
Pala. Ar aš visus pražudžiau?
Ar visi dabar žus dėl mano kaltės?
O Dieve.
Varge... Ką padariau?
Ką aš padariau?
Bet gal viskas gerai.
Kaip sakiau, gyvenimas neturi būt visada suprantamas,
tai gal liaukis klausinėjęs, Skotai.
Liaukis pernelyg daug mąstęs apie tai.
Staigmena!
Su gimimo diena
Šiandien ne mano gimtadienis.
Žinau. Bet aš kelis jų praleidau.
Viskas gerai. Mes visi kartu.
Tau viskas gerai.
Viskas greičiausiai yra gerai.
Kango neliko. Tavo pastangomis.
Nebesuk galvos dėl to tipo.
Ačiū.
Su netikra gimimo diena, Kese.
Skruzdėliukas ir Vapsva. Kvantomanija
Taigi, ištremtasis nebegyvas.
Ar tikrai?
Jei tai nebūtų tiesa, nebūčiau jus sukvietęs.
Tikriausiai niršti, kad ne tu jį nužudei.
Jį nužudėme
ne mes.
O jie.
Jie priartėjo prie Multivisatos.
Ir jei mes leisime,
jie atims
viską,
ką esame sukūrę.
Tad nešvaistykime laiko.
Mes vėluojam.
Kelis pakvietei?
Visus mus.
Vertė Egidija Tučkuvienė
Laikas yra viskas.
VIKTORAS TAIMLIS
Jis formuoja mūsų gyvenimus.
Bet gal ir mes galime formuoti
jį.
Tai jis.
Ką? Padarei taip, kad jis kalbėtų kaip tas siaubingas tipas.
Jis toks yra.
Kangas grįš