OSTARELI
Preveo: Bambula
Negde na ivici sna
je ukus spokoja
Svake noći, plešemo u mojim snovima
Ali Kupidon je strelac
Njegov nasilni odlazak
Ostavlja nas pred oltarom
Ranjeni, slabi i spremni da krvarimo...
Pevaj, devojko.
Mama, ne mogu.
Operisana je od spontanosti.
Žao mi je. Imaš prelep glas.
Jedva čekam da ga čujem kad ostariš.
Može li da se roni na tom mestu?
Koliko dete mora da ima godina da roni?
Ne znam, Trent.
Mislim da si premlad. -Ti si beba. -Rekli ste 5 minuta.
Bukvalno govoreći, prošlo je mnogo više od 5 minuta.
Jesmo li blizu? -Ne prekidaj ovaj trenutak.
Pogledaj kroz prozor. Pogledaj koliko je lepo.
Priska.
Posao? -Da.
Daj primer ostalima, mama.
Ovo je mnogo bolje nego Kankun.
Gospodine i gospođo Kapa,
dobro došli u našu verziju raja.
Zdravo.
Ovo je Madrid. Ona će se pobrinuti za vas.
Prema preferencijama hrane i pića koje ste odabrali,
napravili smo vam koktele za dobrodošlicu.
Hvala. -Hvala. -Baš ste veliki.
Imamo fontanu pića za vas dvoje.
Možemo li da idemo? -Da.
Idemo.
Možeš li da veruješ da sam ovo našla preko interneta?
SREDA 9. JOGA, HULA LEKCIJE, RONJENJE
Moja omiljena stvar:
otvoren 24 sata, sto sa slatkišima.
Bože. Hajde, Trent.
Pomešajte vanilu i jagodu u tome.
Reci zdravo, Trent.
Zdravo. -Ja sam Idlib.
Moj ujak je menadžer rizorta ovde.
On je Trent. Ja sam Medoks.
Mogu da složim slagalicu od 1.000 delova, što je značajni poduhvat.
Moj tata i ja ih mažemo lepkom i kačimo na moj zid.
Ja sakupljam školjke.
Imam 42 školjke.
Čudesno.
Dobro. -Možda mi zatreba mala pomoć oko ovoga.
Stvarno hoćeš jagodu i vanilu?
Ćao. -Hvala.
Dobro. Dobro, mogu ja to.
Dobro. Hajde. Hvala.
Sjajno pomažeš.
Da.
Ti!
Pipnuo sam ti duks. To se računa.
250.000 povreda desi se u vezi s nameštajem
u SAD godišnje.
25% njih su povrede u vezi sa stočićima.
U redu. -Dobro.
Voren i Voren mora da su povezani s ovim rizortom.
Mora da organizuju konvencije ovde.
Sviđa nam se ova farmaceutska kompanija na poslu.
Razmišljamo da zamolimo naše klijente da koriste Voren i Voren lekove
kao način za sniženje svoje stope osiguranja.
Da.
"Deci je zabranjeno biti na plaži."
Šta? Samo malo.
"Nedelja bez dece"? -To nije tačno! -Piše ne...
Da vidim to! -Priska, trebalo je da proveriš.
Da vidim to! -Mama je kriva. -Da vidim! -Ne, stvarno.
Ne, piše tako. Ne. -Bože, daj da vidim.
Trebalo je da proveriš. Piše tako. -Daj da vidim!
Da, naravno. -Da vidim! -Znam da je ovo veoma bolna vest
za vas, ali sada... -Daj da vidim!
Sad sam dobio moć. -Ne!
Da. I morate da se povinujete.
Da, morate da razumete. Tako vam je to. Život je takav.
Težak je, i ponekad stvari ne idu onako kako želite.
Bože.
Hajde. Plavi tim pobeđuje.
Dobro udaranje.
Kako se zovete i čime se bavite?
Zdravo, narode. Ja sam Anet. A kako se vi zovete?
Ja sam Trent. Ovo je Idlib. -Drago mi je.
Ćao. -Ćao. -Ćao.
Ćao. Ja sam Trent. Ovo je Idlib.
Kako se zovete i čime se bavite?
Ja sam Sofija Vilson.
Ja sam kuvarica. -Ja sam Greg Mičel, policajac.
Kul. -A ja sam Malin Mičel.
Ja sam plesačica. -To je kul.
Dobro, ćao. -Ćao.
Ćao. -Ćao. -Hajdemo tamo.
Igra istine. Hajde.
Ne mogu da uradim sklek. Reci ti.
Nemam prijatelje.
Ja sam ti prijatelj. -Otići ćeš. -Mama će mi možda dozvoliti
da budemo u kontaktu preko video poziva.
Onda možemo da budemo prijatelji.
Možeš doći kod mene i da izmišljamo priče.
Onda možemo da idemo na isti koledž zajedno
i postanemo komšije s hipotekama.
Kul.
Čudno je.
Znam.
To me muči. Jedva mogu da jedem.
A ja ništa ne osećam?
Složili smo se da ćemo ih odvesti
na poslednji odmor pre nego što im kažemo.
Ne razumem zašto ne uzmemo u obzir...
To ne bi trebalo da utiče ni na šta.
Doktor je rekao da to nema značaja.
Rekao je da je on verovatno tamo godinama.
Bili smo na putu da se rastavimo.
To je dovoljno zbunjujuće za nas.
Ne uvlačimo irelevantno medicinsko stanje u ovo.
Istrpimo ovo, Gaj.
Potisni emocije.
To su samo tri dana.
Našla si stan? -Da.
Priska, daj, bre.
Ti uvek razmišljaš o budućnosti!
Osećam se neshvaćeno!
Ti uvek razmišljaš o prošlosti.
Radiš u prokletom muzeju!
Mislim da su prestali.
Zašto ne ideš da se igraš?
ZA TRENTA OD IDLIBA
TAKMIČENJE U JEDENJU SLADOLEDA SUTRA
Dobro jutro. Šta biste želeli za doručak?
Ja ću kalcijumsku bombu sok.
Imam manjak kalcijuma.
Da li je on stvarno bogat kalcijumom ili je to samo kul ime?
U njemu je povrće bogato kalcijumom, gospođo.
Sedi uspravno, Kara, dušo. -Dobro. -U redu?
Ne želiš biti grbava kad porasteš, dušo.
To je veoma neprivlačno.
Odbijaćeš momke.
Dajte mi kalcijumsku bombu sok.
I mogli biste mi preporučiti nešto od ovoga.
Ovo. Preporučujem granola-parfej.
To je dobar izbor.
Dobro. -Kako je porodica Kapa?
Neki planovi danas?
Jedno od naše dece želi da vozi skuter,
a drugo...
Želi da radi bilo šta drugo samo ne to.
Ima jedna privatna plaža
na strani ostrva gde je rezervat prirode.
Nemoguće ju je naći. Okružena je čudesnim stenama.
Veoma neobični minerali.
To je jedinstveno iskustvo, pa...
Prirodna anomalija.
Preporučujem ovo samo određenim gostima.
Ali vi ste mi se momentalno dopali.
U redu? Vi ste fina porodica. Mogu da sredim da vas kombi odveze, ako...
Da.
Biće to sjajni doživljaj za nas.
To je naša mala tajna. Ja ću sve da sredim.
Hvala. -Hvala.
Mislim da bi trebalo da uzmemo kelovej bez kelja za Trenta.
Idlib, šta sam ti rekao o tome što si ovde kad ne bi trebalo?
Ne smeš... Rekao sam ti mnogo puta.
Imam određenu...
Ja sam doktor. -Moja žena ima epilepsiju.
Ja sam medicinski tehničar. Ja sam Džerin.
Ima veliki epi napad.
Sklonite stvari od nje, molim vas.
Patriša?
Lutko? -Džek, ako je ostaviš ovde
da leži neko vreme, i staviš joj nešto pod glavu, biće ona dobro.
Hvala, doktore. Zovem se Džerin, uzgred.
Za sledeću tačku, okrenuću glavu za 360 stepeni.
Izvinjavam se što sam svima upropastila doručak.
Uvek želiš da budeš u centru pažnje.
Bože. Da vam donesem nešto da popijete?
Da.
Idlib?
Nemoguće da je plaža toliko tajanstvena.
Rečeno nam je da držimo jezik za zubima. -Isti slučaj. -Sedi dole, Gustave.
Dobar momak.
Dođi. Sedi.
Spisak za proveru.
Knjige, krema za sunčanje.
Da li su svi ostavili pasoše u sefovima?
Ne želim da neko nešto izgubi. -Da.
Kako se zovete i čime se bavite?
Dobro, prijatelji.
Samo nas pozovite, i mi ćemo doći po vas
kad budete bili spremni da se vratite.
Ili ću doći u 5 popodne.
Samo pratite put dole do plaže.
To je takođe hrana? -Da.
To je mnogo hrane.
Deca jedu mnogo hrane.
A s vama su troje.
Dobro.
Deluje mi kao bacanje hrane, ali hvala.
Možete li nam pomoći da prenesemo neke od ovih torbi, molim vas?
Imamo stariju osobu ovde i dete.
Žao mi je. Moram da se vratim.
Ali nije daleko. Samo se spustite dole.
Videćete prelep usečen kanjon.
Prođite kroz njega, i za nekoliko minuta ste tamo.
Uživajte, narode. -Misliš li da ima... -Hajde.
Misliš li da ima zmija?
Naravno. -Kul. Hoću da vidim jednu.
Predivno.
Dobro.
Dobro si?
Da?
Da li mi neko može reći šta se upravo desilo?
Pazi. -Ovo je tako uzbudljivo.
Pažljivo, Medoks.
Idemo! -Ja ću da pobedim.
Prošli su me trnci.
Hajde, dušo.
Pokažimo Gustavu more.
Medoks, vidi.
Slušaj. Hajde da se pomerimo negde drugde.
Mnogo je lepše bliže vodi, zar ne?
Ne, ali ja... -Ne, to je...
Vidi, divno je.
Jesi li nekad video ovako nešto?
Bili su u pravu što su nas poslali.
Lezi dole.
Dobar momak.
Deco, pogledajte prelep koral.
Ja ću... Prestani!
Šta ćeš ti da radiš? -Sad ću ja da te uprskam.
Nastaviću da čitam.
Uprskala si me.
Prestani! Nisam hteo da te uprskam.
Gaj? -Da.
Koju knjigu čitam?
Ne znam.
Zašto?
Nebitno.
Priska, želeo sam nešto da ti kažem.
Ne, nema veze.
Reći ću ti kasnije.
Bože.
To je Srednje-Veličine Sedan.
Šta? Čega srednje?
On je reper. "Još testa za kuvanje"?
Srednje-Veličine Sedan? -Započni aktivnost. -Tata, moram. -Dobro.
Ti i mama na jednoj strani. -Ne, ne. Ostavi ga.
Zvuči zabavno. Hajde. -Ne, ostavi ga na miru...
Ne, tata, prestani! Moram da mu se javim. -On je na odmoru.
Kako mu je prezime? Sedan?
U redu. Evo velikog.
Pomozi mi oko ovoga.
Treba da napravimo zabavu za useljenje.
Zar nam kuća nije prelepa?
Ti! Dođi. Vrati se ovamo! -Ne!
Nećeš me uhvatiti! -Kara, znaš da hoću.
Hajde. -Nećeš me uhvatiti! -Hoću.
Hajde, Kara.
Bože.
Uhvatila sam te.
Nikad me nećeš uhvatiti.
Dušo, kod kuće sam.
Rekao sam ti. Ne želim ovako da živim.
Živeću u vlastitom stanu.
Odoh da se provozam da se smirim.
Baš sam gladan.
I ja. Krči mi stomak.
I meni.
Ko bi ostavio ovo?
Mama!
Iz hotela!
Zarđali su. -Spustite to dole!
Možete se inficirati ili poseći.
Sklonite se.
Sledeća aktivnost. -O čemu se radi?
Hajde da se igramo žmurke. -Ne znam. Našli su stvari iz hotela u pesku.
18, 19, 20.
Nema riba. -Bio spreman ili ne, stižemo!
Mama!
Šta je?
Trent? -Neko je tamo. -Gde?
Hajde, pomozi mi. Uhvati za noge.
Napravi spisak. Napravi spisak. -Dobro.
Crvena i narandžasta. -Crvena, narandžasta.
Sklonite se odavde, deco.
Nek doktor pokuša da pomogne toj ženi.
Zelena. -Zelena.
Boja kože. -Boja kože. Ljubičasta. -Ljubičasta.
Šta se desilo? -U redu je. -Plava. -Plava. Plava je dobra.
Tamo. -Zelena. -Zelena, da. -Žuta.
Žuta. Obožavam žutu. -Da pozovemo policiju?
Idem po mobilni.
Do đavola.
Šta joj se desilo, mama?
Ne znam.
I dalje sam gladan. -I ja.
Da li je ona bila s tobom? -Čekao sam je.
Sama je otplivala.
Ne znam šta se desilo.
Neću ništa više da kažem.
Da li si ga udario? Ne moram da znam kontekst...
Šta? Ne. Naravno da nisam.
Zašto mu nos krvari?
Rekao sam vam, neću ništa da vam kažem.
Imam čudan osećaj u grudima.
Znaš,
trebalo je da uzmemo jahtu, kao što sam predlagala, Agnes.
Nije trebalo da budeš protiv toga.
Vidiš? Sad smo upletene u neku zavrzlamu na ostrvu.
Hoću reći, ja...
Mama, žulja me kupaći.
Moram da ga skinem. -Samo popusti svoj...
Mi smo iz Filadelfije.
Ja sam na odmoru ovde sa ženom i decom. To su oni.
To... Tamo.
Čisto da se zna, znam da većina ljudi koji umru na odmoru
umre zbog preteranog izlaganja suncu, preteranog napora,
prekomerne hrane ili alkohola,
ili kombinacija svega toga i to u više od 99,4% slučajeva.
Otkud znaš sve to? -Ja sam aktuar.
Izračunavam ljudima stope osiguranja
na osnovu njihovih profila rizika.
Nisam ništa uradio, čoveče.
Ona se ložila na mene.
Neko će rešiti ovo.
Samo ćemo morati da ih sačekamo da dođu ovde.
Nema uopšte signala.
Naš dan na plaži je gotov.
Moraš da držiš na oku njega i telo.
Bože.
Da li su vas upravo dovezli iz rizorta?
Da. Trebalo je da stignemo ranije, ali prvo smo odmarali u sobi.
Sjajno. Moramo da pozovemo ljude iz rizorta pre nego što odu.
Mislim da ćemo svi morati da napustimo ovu plažu.
Samo malo. Zašto? Već su otišli.
Šta se desilo?
Ne znamo šta se desilo.
Mislimo da je ovaj čovek imao neke veze s tim.
Da sam umešan, zašto bih ostao ovde, brate? Do đavola. -Nos mu krvari.
Mislim da je to zaradio kad je pokušala da se odbrani.
Uopšte mi se ne sviđa ova dinamika.
Nos mi krvari satima.
Ne znam zašto krvari. -Čarls, nešto nije u redu s tvojom majkom.
Traži te, dušo.
Svi smo u ovome sada.
Mi smo odgovorni za onu ženu.
I ja nemam ništa protiv ovog čoveka. Samo radim ono što treba da se uradi.
Nema signala na mobilnom na ovoj plaži.
Ostanite ovde. Ja ću otići do čistine u džungli
gde su nas ostavili da pokušavam da pozovem.
Očito imaju mrežu ovde.
Kako ljudi inače da pozovu da se vrate? -Da.
Bože.
Zaneo si se unazad. Držao si se za glavu.
Delovao si kao da te boli, dušo.
Onesvestio si se.
Osetio sam pritisak u glavi.
Jesi li dobro?
Dobro sam, Čarls. Mislim da je to zbog šoka.
Probaj da pomogneš Gustavu, ili će mu biti loše.
Naravno da je to šok. Pozvaću kombi da nas vrati nazad u rizort,
ali prvo moram da se pozabavim ovim, u redu?
Jesi li dobro? -Da.
Znam da si pod stresom.
Ne dozvoli da te ovo uznemiri.
Pomozi ovim ljudima da prebrode ovo, Čarls.
Šta si čula?
Pomozi ovim ljudima da prebrode ovo, Čarls.
Izvinite.
Izvinite. Videla sam da pričate s mojim mužem.
Znam da imate puno posla oko te žene trenutno,
ali nešto nije u redu s mojim sinom.
Nekakva reakcija. -Je li ozbiljna?
Nemam vremena za to.
Kakav ste vi doktor?
Ja sam kardiotorakalni hirurg i upravnik.
Vi me ne znate.
Ja sam kurator postavki u muzeju.
Kažem vam to jer hoću da mi verujete
i da ne mislite da se ponašam histerično kad kažem
da nešto ozbiljno nije u redu s mojim detetom.
Meni deluje dobro. Igra se s mojom ćerkom.
I ti izgledaš drugačije.
Kako?
Ne znam.
Jednostavno izgledaš drugačije.
Drži me za ruku.
Dobro.
Vrba. Japanski javor. Zimzelena biljka.
Ako se uplašiš, samo mi reci, važi?
U šta gledaš?
Tamo. -Gde?
Daleko tamo gore, na padini.
Šta vidiš? -Mislio sam da sam video nešto sjajno.
Ide mama.
Čarls, prestala je da diše!
Prestala je da diše!
Ništa nisam uradila, Čarls.
Vi ste otišli,
a ona je odjednom prestala da diše.
Bila je spokojna. -Možete li da se odmaknete, molim vas?
Odvešćemo decu odavde.
Da li se ovo stvarno dešava?
Nije mogla da podnese šok.
Videla je ubijenu ženu, i njeno srce nije moglo da podnese to.
Kako se zovete i čime se bavite?
Ja sam Džerin, medicinski tehničar.
Ja sam Patriša, psiholog.
Pamti svačija imena
i stvari u vezi s njima.
Sve će biti u redu.
Kako se ti zoveš? -Ja sam Trent.
Ovo je moja sestra Medoks. -Koliko imate godina?
Pogodiću. Dobar sam u tome.
Ti imaš 11 godina, zar ne, Trent?
Imam šest.
Ne. Stvarno, imaš 10, 11?
On ne laže. On ima 6 godina.
Imam tačno šest godina i tri meseca.
Ona ima 11 godina.
Osećaju se nesigurno. Štošta se dešava ovde.
Igraju se s nama.
Batalimo to. -Dobro, kako ti se zove najbolji prijatelj?
Medoks.
Kako je to slatko.
Da li ste videli moju decu?
Da li svako pokušava da se zeza na naš račun?
Šta? -Zar nisu ovo vaša deca?
Evo me ovde, mama.
Mama?
Mama.
Zašto me tako gledaš?
Priska.
Mislim da treba da idemo.
Da vratimo decu nazad u rizort.
Gaj.
Medoks? -Da. Tata, to sam ja.
Šta se dešava?
Vidiš li?
Do đavola.
Kako smo dospeli ovde? -Samo polako.
Intenzivan kranijalni pritisak.
Kao da smo bili duboko ispod vode.
Možeš li da ustaneš? Samo polako.
Čarls? -Dobro sam. -Dobro si? -Dobro sam.
Idemo smesta, i vodimo našu decu.
Iz nekog razloga, ljudi se onesvešćuju kad pođu tim putem.
Troje ljudi se onesvestilo dosad. -To je bezveze. Idemo. -Ne, ne.
Video sam, Priska. Video sam Džerina kad se onesvestio.
Moramo odvesti decu u bolnicu.
Smesta.
Prestanimo da pričamo o tome.
Deca su uplašena.
Mogu ostati ovde s njima, ali svi ostali bi trebalo da probaju
da nađu drugi izlaz s ove plaže.
Razdvojimo se u grupe od dva čoveka
u slučaju da dođe do onesvešćivanja.
Kristal, ti pođi sa mnom.
Šta god da radiš, budi blizu.
Osećam veliku nelagodu trenutno. -Nemoj da ustaješ previše naglo.
Deco, pustite mamu i tatu da porazgovaraju na trenutak.
Ne. Mama, plašimo se.
Molim vas, ostanite ovde.
U redu?
Ako plačem, ne daj im da vide.
Važi. -Ruke ti se tresu. -Da. -Da.
Da, tresu se. -Da. Dobro si?
Mi smo na plaži sa 2 tela koja nemaju veze jedno s drugim.
To je statistički nemoguće.
Sva 3 deteta reaguju na nešto.
Samo deca. Pogledaj doktorovu ćerku.
Deca reaguju na nešto što su pojela.
Ili su zakačili nešto.
Mi smo na udaljenom, nerazvijenom ostrvu,
ali imamo doktora ovde, pa...
Recimo doktoru da pregleda decu.
I dalje nemam mrežu.
Doktore, pre nego što uradimo još nešto,
možete li pregledati našu decu, molim vas?
On ima nož!
Imam rupu u obrazu.
Bože. Da li si dobro? -Spustite to smesta, doktore.
Pazi se, Džerin.
Ne znam zašto sam to uradio.
Mislio sam da će me povrediti. Izvinjavam se.
Izvinjavam se. -O čemu on to priča, "izvinjava se"? -Dobro.
Da vidim tu laceraciju. -Čoveče, to je napad!
Samo... -Smiri se.
Kako se zoveš?
Srednje-Veličine Sedan.
Mora da sam u šoku. Utrnuo sam. Više ne osećam bol.
Molim te, daj da vidim.
Ne, ovo nema nikakvog smisla, Priska. -Moram da idem u bolnicu smesta.
Čemu takva lica?
Teško je objasniti.
Ovo nije normalno.
Gde je nestao? -Ovo je nekakav vašarski trik.
Znam da sam pokušao da zbrišem,
ali prepao sam se, čoveče.
Samo hoću da se vratim u svoju hotelsku sobu.
Ovo je trebalo da bude zen putovanje.
Ona i ja smo počeli da pričamo samo zato što je ona bila bolesna kao i ja.
Nedavno joj je dijagnostikovana multipleks skleroza,
pa samo počeli da repujemo o tome.
Nisam ništa uradio toj devojci.
Ona je plivala poput Majkla Felpsa tamo,
leđnim stilom i šta sve ne. Otplivala je daleko. -Šta si rekao?
Ne znam. Možda je to bio leptir stil.
Ne gledam Olimpijske igre. -Došao si ovde na odmor jer si bolestan,
kao i ona? -Da. -Mislio sam da je to kul slučajnost.
Možda je ovo nekakva grupna psihoza. Proučavala sam to.
Svi smo emotivno potreseni od života.
Ne verujemo da možemo napustiti ovu plažu.
Mama, ima li još hrane?
Još sam gladna. -Ona je sigurno ostarila.
Dušo, kako možeš da i dalje budeš gladna? Samo što smo...
Procenjujem da je njena biološka starost negde između 12 i 13 godina,
a ona je napunila 6 godina pre 2 nedelje u utorak.
Šta?
Mi smo stariji?
Jesam li dobro?
Ne znam šta se dešava s vama troje, dušo.
Zasad, imam još jedan kupaći u torbi,
i možda bi trebalo da obučeš njega.
Možda je virus.
Mogli bi da budu komarci...
Način na koji se oni ponašaju na ovom delu ostrva.
Nešto joj se dešava što aktivira njene hormone.
Pas je umro! -Bože.
Bože.
Samo što je bio živ. -Kara, zagrli me, dušo. -Šta se dešava?
Ko misli da može da prepliva
sto dužina bazena nasuprot strujama
i onda skrene i pliva neodređeno vreme
duž obale dok ne nađe drugu obalu?
Pretpostavljam da tolika razdaljina
treba da se prepliva da se zaobiđe ova uvala.
Izgleda predaleko, dušo.
Nije bezbedno.
Zovem se Brendon.
Išao sam u privatnu školu, mama mi je advokat,
a tata zubar.
Samo sam hteo da neko zna to. -Dobro.
Imam problem sa svojom krvlju.
Redak problem s njenim zgrušavanjem.
Došao sam na ostrvo da vidim okean
i da se prisetim da sam povezan s nečim većim.
To je divno, Brendone.
Ne osećam se isto kao juče ili jutros,
i mislim da moji roditelji ne bi razumeli.
Moje misli su živopisnije sada.
Juče, imala sam nekoliko boja koje su bile veoma jake,
a sad ih imam više i tiše su.
Dobro!
Svi se okupite!
Hajde.
Svi treba da glasaju.
Sigurna si da imamo vremena za ovo?
Donećemo destruktivne odluke ako se ne osećamo bezbedno jedni s drugima.
Znam da nemamo vremena, ali...
Zašto ne počnemo s vama dvoje?
Zašto ste ovde?
Prolazili smo kroz težak period...
Kristal. -Prolazili smo kroz nešto.
On je pod velikim stresom kao doktor.
Trebalo mu je malo odmora. -Svakome treba.
Ni ja nisam drugačiji. -Čarls, u redu je.
Neću da kažem ništa više. -Dobro!
Drago mi je što sam oboje čula.
A vi, narode?
Priska? -Nije to ništa.
Mi samo treba da donesemo odluku.
Deca reaguju na nešto.
To je virus. Verovatno je virus.
Samo treba da dođem do daha.
Počela sam da se osećam čudno od pre jednog minuta.
Jesi li dobro, mama? -Mama? -Šta nije u redu?
Jesi li dobro, mama?
Mislim da nije... -Ona ima tumor. -Šta?
Ali je dobroćudan. Rekli su da je dobroćudan.
Bože. -Mama...
Da li je... Gde?
Mama? -U redu je. -Mogu li...
Mogu da ga osetim. Velik je kao loptica za golf.
Ne, trebalo bi da bude 3 cm.
Dobro. Da vidim.
Mama. -Priska. -Onesvestiće se.
Onesvestiće se. -Stani. -Priska. -Mama!
Probudi se, Pris. Ne radi to.
Tu je.
Tu je već neko vreme. Velik je kao lopta za softbol.
Isuse.
Porastao je. -Šta? -Šta se dešava s mamom? -U redu je.
Trent, u redu je. U redu je. -Tata.
Šta se dešava mami? -Trent, zašto vas dvoje
ne odete negde drugde da se igrate na plaži?
U redu? Mama je samo malo umorna. Da li bi mi to učinio, tigre?
Prva odrasla osoba je pogođena. -Šta ako ga odstranimo?
Tata! -Nije moguće. -Zapravo, jeste.
Ali od Gaja to zavisi. -Ne! Ne, ne.
Ne želim da donesem takvu odluku. Ne.
Ne, ja...
Ne znam šta da radim.
Imamo li alkohol? -Da.
Nekoliko flaša iz minibara.
Ne možete me smatrati odgovornim. Razumete to, zar ne? -Da.
Dobro. Da li neko ima iglu i konac?
Moraćemo da zašijemo ovo. -Da.
Evo. Da li je to prava odluka?
Možda treba da popričamo o tome. -Ne mogu da razmišljam.
Ovaj tumor će je ubiti.
Da li ste znali da je Džek Nikolson snimio film s Marlonom Brandom?
Ne.
Šta to priča? -Kako se zvaše taj film?
Čarls, diši. -Da li je dobro? -Da.
Dozvolićete mi da radim svoj posao?
Da li je on dobro?
Isecite je opet.
Držaćemo naše ruke unutra da rez ostane otvoren.
Gaj, mogu da pomognem, brate.
Ne. Ne, ja ću se pobrinuti za nju.
Da li neko zna ime tog filma? U njemu su glumili Džek Nikolson
i Marlon Brando.
Obojica! -Probajte opet, doktore.
Kosi rez na toj strani stomaka.
10 do 15 cm. Možete vi to.
Stavite prste unutar reza.
Dobro.
Možete li ga još malo raširiti?
Zatvara se oko mojih prstiju.
Držite ga razdvojenog.
Tako je. Vadim tumor.
Velik je kao dinja. -Samo malo.
Prikopčao se za nešto.
Mišićno tkivo. -Dobro.
Držite rez malo šire, ako možete.
Žao mi je, Pris.
Sečem ispod tumora.
Dobro. Imam ga.
Mama.
Priska?
Mama?
U redu je.
Samo sam se onesvestila.
Izvadili smo tumor.
Hteo je da te ubije.
Vaš muž je doneo brzu odluku.
Gaj, osećam se bolje.
Do đavola.
Hajde, pogledajte ovo!
Požurite!
Do đavola.
Hajde, narode.
Možemo li se svi složiti da ja nisam uradio to?
Šta joj se desilo? -Telo se raspalo.
Koliko treba da se to desi? -Dugo vremena.
Mama zna takve stvari. -Nisam forenzički patolog,
ali na osnovu iskopavanja za muzej,
znam da to varira u zavisnosti od tla i temperature.
Moja pretpostavka, kod tela koje je izloženo,
meso će nestati za oko 7 godina.
A ovo se desilo za koliko, tri sata? -Znam.
A kosti, koje smo našli, raspašće se
za više od 30 godina.
Do đavola, čoveče?
Na ovoj plaži, nakon što umreš za manje od 20 sati
pretvoriš se u prah.
Šta tačno insinuiramo? -Nešto se dešava s vremenom na ovoj plaži.
Vreme?
Imaš bore.
Plašim se.
Najbolje je fokusirati se na određene stvari u sadašnjosti
u uznemiravajućim situacijama.
Kao što je disanje.
Šta nam se dešava?
Jesmo li bolesni? -Ne, mislim da nismo.
Mislim da samo rastemo.
Sudeći prema Trentovim i Medoksinim godinama
i vremenu koje smo proveli na ovoj plaži,
30 minuta je ekvivalentno
jednoj godini našeg života.
To mora da važi za sve nas. Samo ne vidimo to kod svih.
Po prvi put su poželeli da su crnci.
Deca jedu mnogo zato što im se masa povećava.
Moraju da enormno povećaju masu brzo.
Mi ostajemo otprilike iste mase.
Naše ćelije samo stare.
Ne osećam se isto.
Kao da mi se i um menja.
Mnoge misli mi padaju na pamet istovremeno.
Čudno je.
Ne plašim zbog ovoga što nam se dešava.
A naša kosa i nokti?
Zar ne bi trebalo da rastu nenormalnom brzinom?
Možda to ima neke veze s činjenicom da su ćelije
u kosi i noktima mrtve
i ne reaguju na isti način.
Na ovoj plaži, 60 minuta su 2 godine.
Ostarićemo skoro 50 godina za jedan dan ovde.
Skoro ceo životni vek.
Može biti da je to zbog stena koje okružuju ovu plažu.
Ako su naše ćelije pogođene,
ubrzavši svoje procese,
onda naše pokušavanje da odemo je poput
plivanja k površini prebrzo nakon što smo bili duboko u okeanu.
Naša tela na mogu da se prilagode.
Zato padamo u nesvest kad pokušamo da odemo.
Možda...
Mogli bismo polako da hodamo kroz kanjon.
Napravimo korak, pa stojimo mirno.
Uradimo to opet za 8 do 10 sati.
Pustimo naša tela da se priviknu.
Ali prema Priskinoj vremenskoj liniji,
ko bi bio spreman da se odrekne 20 godina života pokušavajući?
Žao mi je, to su gluposti.
Svako ima pravo da kaže svoje mišljenje.
Samo malo. Gde su deca?
Trent! Kara!
Javite nam se smesta!
Trebate nam ovde! -Eno ih.
Hoćeš malo? -Ne, nisam gladan.
Ćao.
Mama! Tata!
Kara?
Šta ste uradili?
Samo smo se igrali. U redu je.
Samo sam se malo udebljala. -Mama, bolje ti je.
Medoks?
Medoks. -U redu je, Trent.
Pusti mamu i tatu da reše ovo.
Bože, Gaj.
U redu je, zar ne, mama?
Džek Nikolson i Marlon Brando
glumili su u filmu zajedno.
Da je ušla u sobu za hitne slučajeve,
rekao bih da je 5 meseci trudna.
Šta? -Šta? -Samo se smiri, Trent.
Biće trudna samo oko 20 minuta od trenutka začeća.
Zašto me i dalje gledaš kao da mi želiš ukrasti novčanik?
Hoćeš da te udarim u lice? -Smiri se.
Nemam pojma o čemu pričaš. -U redu. Hajde da se samo fokusiramo
na trenutni problem. Razumete li se u filmove?
Tata, mama ti kaže da sedneš kad postaneš takav.
Moramo da joj pomoći.
U redu? Ovo se ne sme desiti ovde.
Povećava se. -Kara. Zoveš se Kara, zar ne? -Da.
Lezi dole na ćebe. -Biće sve u redu.
Ima mnogo ljudi ovde koji mogu da ti pomognu.
Svi smo ti kao porodica sada. -Bože.
Naše ćelije stare veoma brzo ovde.
Mislimo da to ima veze sa stenama oko plaže.
Samo lezi dole na pesak. -Ono što bi nam se desilo,
dešava nam se stvarno brzo. -Dobro.
To što ste radili, tako se prave bebe.
Znam, ali mislio sam da to moraš raditi
deset puta ili tako nešto.
Ili sam pogrešio?
Može da se desi i nakon samo jednog puta.
Nismo imali prilike da pričamo o svemu ovome.
Da li ćemo Trent i ja da dobijemo bebu?
Ostalo je još par minuta ako smo u pravu.
Je li to beba? -Možeš ti to. U redu.
Mama. -Čarls! -Kara? Ja...
Moram da razmislim šta da radim.
Mama, mislim da ja... -Ne. Moram da joj pomognem.
Mama! Plašim se! -U redu je.
Kara. Stani. Ostani sa mnom.
Hajde, bebo.
Možeš li da je držiš za ruku? Kara? -Odlučio sam.
Oženiću je, i nikad nećemo da vičemo jedno na drugo,
niti ćemo se razvesti!
Trent, slušaj me. Ona će osećati bol.
Jak bol. U redu?
Kakav nikad pre nije osetila.
Ali onda će proći.
U redu? Proći će.
Kristal.
Kristal!
Onesvestila si se.
Ne možeš tamo.
Hajde. Dobro si sada.
Hajde.
Ustani. Dođi ovamo.
Vidi.
Dobro si. Hajde.
Plakanje bebama pomaže da dišu. -Ovde je.
Gledali smo to, sećaš se, mama?
Stavili smo ga na peškir da ga očistimo.
Pogledao je okolo i zatvorio oči.
Stavili smo ga na peškir jedan minut.
Umro je zbog nebrige.
Ovde se stvari odvijaju prebrzo za bebu da preživi.
Ne. Ne, lažete.
Lažete! Svi lažete! -Začepi, Trent! -Lažete!
Lažete!
Možda treba da svi porazgovaramo o onome što se upravo desilo.
Čarls.
Vadi nas odavde! -To je moja beba.
Vadi nas odavde smesta!
Trebalo je da nas zaštitiš!
Nisi nas zaštitio!
Kara je povređena!
Doneću odluke.
Samo trenutak.
Viđao sam te u našem komšiluku.
Ko si ti?
Ja sam Džerin!
Ne znam gde živite.
Ne gledaj me s visine.
Stavi malo šminke na lice.
Žao mi je zbog bebe.
Kad sam bila tvojih godina, bila sam zaljubljena u jednog čoveka.
Zvao se Đuzepe.
Nije bio nešto zgodan, i ja sam ga ostavila.
Izgledali smo budalasto zajedno, on i ja.
Nije imao šta da ponudi.
Iz nekog razloga, mislim na njega mnogo ovde.
Ostavi me na miru.
Čarls, prestani!
Prestani!
Gotov je.
Bože.
Donesi svoju torbu. Dođi ovamo.
Samo ću da uzmem to...
sada. -U redu je.
Sve će biti u redu.
Naći ću drugu plažu, i pokušaću da nađem pomoć.
Treba joj lek.
Imamo sreće što još nije imala napad.
To mora da je zbog plaže, šta god da ona radi mom telu.
Gaj, bio sam u plivačkom timu. Uspeću.
Pazite na njega.
Možda bih mogao da se popnem na onu stenu.
Možda uticaj, onesvešćivanje,
ne dešava se ako ideš gore.
Ti ne možeš uraditi to.
Ja ću to uraditi. -Da, on je jak.
Može on to. -Da.
Ne. Neću dozvoliti svom sinu da radi to.
Priska je u pravu. Previše je opasno.
To je poslednja opcija.
Mama...
Osećam se preopterećeno.
Snalazim se, ali niko ne mora da zna.
Oni će pokušati da me spreče da radim.
Šta da radim?
Mama, reci mi šta da radim.
Priska, nešto me muči.
Čarlsova porodica je znala da on ima nekakav duševni poremećaj.
Iz svake grupe je neko bio bolestan.
Kako si prvi put čula za ovo mesto?
Ne znam. Nabasala sam na njega.
Nasumično izvlačenje. Išlo je uz račun iz apoteke.
Potražila sam po netu, počela da dobijam mejlove.
Znaju kakvo nam je zdravstveno stanje.
Izabrali su nas.
Imaju naše pasoše. Mogli bismo tek tako da nestanemo.
Poslali su nam specijalna kola na aerodrom.
Avion.
Oni mogu namestiti da izgleda kao da nikad nismo napustili našu kuću.
Razmišljala si da napustiš tatu,
zar ne?
Da.
Nisam htela da vas dvoje patite.
Je li to bilo zbog nekog drugoga?
Da li je to tata znao?
Medoks.
Molim te.
Saznala sam za tumor,
i uplašila sam se.
Buljim u ostatke bezimenih ljudi u staklenim kovčezima,
i stalno razmišljam kako ću ja da budem jedna od tih ljudi.
Da li to ima smisla?
Osećam se drugačije u odnosu na juče.
Ono što sam osećala deluje mi kao iluzija.
Kunem se.
Mrziš li me sada?
Samo mi treba malo vremena, mama.
Toga nemamo, dušo.
Pogledaj se.
Ti si odrasla osoba.
Budi jaka za svakoga.
Poveži se s nečim većim.
Evo, evo. Tata.
Položi ga dole.
Mora da se onesvestio dok je plivao.
Brendon nije uradio ništa onoj ženi.
Ne možemo da otplivamo, Priska.
Nećemo otići s ove plaže.
Nikad nismo imali matursko veče.
Niti maturu. Ima tako mnogo uspomena koje nismo imali.
Nije pošteno.
On mora da počiva sada.
Kara.
Stani. Šta ako ti se zavrti u glavi tamo gore?
Možeš da se onesvestiš. -Trent, sad smo mi glavni.
Moj tata bi mogao da povredi još ljudi.
Moram da ga sklonim s ove plaže.
Kara! Ne penji se tamo.
Siđi dole! Naći ćemo drugi način.
Ne, nemoj! Trent. -Poslušaj mamu.
Moram da idem s njom! -Kara, stani! Ne penji se!
Daj da ti dovedem majku! -Kara! -To nije izlaz.
U panici je i očajna.
Razgovarajte međusobno.
Kara, ti i ja treba da ostanemo zajedno.
Šta ako provedemo sve vreme pokušavajući
da odemo odavde a ipak ne uspemo?
To će biti previše kratko ako ne pokušamo.
Ne, Kara, molim te! Molim te samo ostani sa mnom.
Ako se popne do izbočine, možda ima šansu.
Idi do izbočine i odmori se!
Mora da postoji izlaz.
Sigurno postoji izlaz.
Ne. Zašto staje? -Ne.
Ne. Kara! Kara, probudi se!
Probudi se!
Kara.
Tata.
Ostanimo svi zajedno.
Niko iz ove porodice neće nikud da ide sam.
Mislim da sam našla rešenje.
Iskoristiću ovo da otplivam.
Imam sestru.
Ona je takođe terapeut. Moram da odem do svoje sestre.
Ne pričamo. Posvađale smo se odavno.
Ona je starija, ali sad sam i ja.
Svađanje izgleda bezveze sada.
Patriša.
Ne.
Šta joj se dešava? -O čemu se radi?
Bila je dobro. Šta se dešava?
Stalno staje i nastavlja.
Ne. Tata, učini nešto.
Ne.
Kara?
Kara, gde si?
Neko nam je ovo uradio, Kara.
Ne mogu više da te štitim.
Kara!
Ne, ne znaš. Džerin je otišao u drugom pravcu.
On je nastavio dalje, a ja sam bolji plivač od njega.
Stariji je od mene. Mogu verovatno da plivam...
Trent, prestani. Ne, ne.
Ne, nisi bolji plivač od njega. -Da, ali pustite me da pokušam.
Slušaj.
Nećemo ti dozvoliti.
Prestani. Neće to uspeti.
Ne želim da odustanem. Ja stvarno ne želim da odustanem.
I mislim, ako mi dozvolite da pokušam...
Moja leđa.
Treba mi kalcijum.
Kristal?
Kristal, ostani s nama.
Ne gledaj me.
Priska, moram nešto da ti kažem.
Vidio sam tvoje SMS poruke jednog dana.
On piše romantične stvari.
Žao mi je.
Ne znam s kim mi ne bi smetalo, ali...
S tim tipom?
On je klovn.
Pravi glumac.
Zaslužuješ nekog mnogo boljeg od toga.
Trebalo je nešto da kažem kad sam to video.
Krijem se od svega. Ja sam kukavica.
Samo sam ja za to bila kriva.
Tvoj bes treba da bude usmeren prema meni, i samo meni.
Želim da budem samo s tobom.
Veruješ li mi?
Hoću da budem ovde...
sada.
To su beležnice.
Možda možemo iskoristiti neke prazne strane
za vatru, da grejemo mamu i tatu.
Kod god da je ovo bio, hteo je da bude pisac naučne fantastike.
Puna je ideja za priču.
"Ptice koje mogu da te onesveste kad zavrište
lete preblizu komercijalnom letu Emirejtsa jednog dana."
Shvatio je da nikad neće otići s ove plaže.
Pokušava da shvati šta se dešava.
"Magnetizam ove tačke na Zemlji
sa stenama na ovoj plaži koje su ležale ispod okeana
milionima godina na koje su se taložili specijalni minerali,
dovode do ubrzanog starenja naših ćelija.
Da li ima drugih mesta poput ovoga?
Ko je pronašao ovo mesto?"
Možda možemo napraviti metalnu cev koju možemo ubaciti unutra
koja sprečava uticaj na naše ćelije.
Kao u zubarskoj ordinaciji,
kad ti obuku prsluk s metalom pre snimanja rendgenom.
Onda bismo mogli otići s tim na nama i...
Vrteće nam se u glavi u početku, ali onda, polako, navići ćemo se
i možemo otići, zar ne?
Gde ćemo napraviti metalnu cev?
Sastavio je spisak sa svim imenima i adresama
ljudi koji su bili s njim na plaži.
Medoks, to je kamera.
Snimaju nas.
Zašto bi to radili?
Ko je to? Priska, ko je to?
Reći ćete im šta sam uradio.
Čovek s tetovažama,
on je hteo da ukrade stvari iz mog doma.
Gaj! -Ne!
Ne mogu dozvoliti da im kažete.
Ja sam dobar doktor. On je hteo da nas prati.
Hteo je da ukrade stvari iz naše kuće.
Zašto mi ne verujete?
Sprečio sam ga.
Reci mi gde je nož, Priska!
Stalno imam ovakve misli.
Stalno mi padaju na pamet.
Nemojte nikome da kažete.
Priska! Sakrij decu! Ja ću vas štititi!
To. -Medoks! Trent!
Vas dvoje morate da se sakrijete negde smesta!
Negde gde niko ne može da vas nađe.
Morate da idete smesta. -Mama, šta...
I ne postavljajte pitanja. Idite! Sakrijte se!
Idite!
Neko je ovde s nama.
Boli me telo kad se krećem.
Nedostaje mi Đuzepe.
Ne gledajte me! Ugasite svetlo!
Ne želim da me gledate!
Kara je mrtva, zar ne?
Ko god da je uradio ovo, ubio ju je, zar ne?
Kara je umrla.
To je bio nesrećni slučaj.
Ne gledajte.
Bože, već je zarasla u pogrešnom položaju.
Ugasite svetlo!
Idemo.
Ugasite svetlo. -Ja sam upravnik
moje bolnice!
Neću dozvoliti...
da mi to oduzmete!
Rđav je.
Deluje kao otrov kad ti uđe u krvotok.
Žao mi je što si se zadesio na ovoj plaži.
Ali ovo mi je porodica.
Tata, mama, morate ostati hidrirani.
Mama.
Da li ti je dovoljno toplo?
Ali Kupidon je strelac
Njegov nasilni odlazak
Ostavlja nas pred oltarom
Ranjene, slabe i spremne da krvarimo
Spraću to jednog dana
Nema spomenika
Podignutih u moje ime
Ne bih menjala svoj život
Ti si moj razlog da ostanem
Ostaću
Jesmo li se svađali oko nečega?
Jesmo.
Šta god da je bilo u pitanju, više nisam ljut.
Ne sećam se.
Zašto smo želeli da odemo s ove plaže?
Prelepa je.
Nebitno.
Zabavno je.
Ja...
ne mogu da se setim...
reči.
Radi se o mojim osećanjima prema tebi.
Znam.
Tata. -Tata?
Mama?
Mama.
Ostalo nam je oko...
13 sati, zar ne?
Upravo smo ostarili 3 dana dok si me držao za lice.
Treba li da i dalje pokušavamo da odemo?
Valjda.
Hoćeš li prvo da napravimo zamak od peska?
Pitam se da li svi
nastavljaju da se osećaju kao dete kad dođu u naše godine,
ili je to zato što mi bili deca juče?
Idlib mi je poslao poruku koji nisam dešifrovao.
Da, mislili smo da smo veoma pametni.
Dešifruj je.
Svaki simbol predstavlja slovo.
Smatrali smo sebe za špijune.
Šta je bila ta važna poruka?
Šta piše?
MOJ UJAK NE VOLI KORAL
Koral bi mogao da nas zaštiti
od uticaja stena.
Možda je on poput naše metalne cevi.
Možda samo izmišljamo ono što želimo da čujemo.
Možda je čuo da odvode ljude na ovu plažu.
Idlib je čuo nešto što nije trebalo.
Ne zna šta to znači, ali zna da je loše.
On pokušava da nam pomogne.
Stani. Moram da uzmem nešto.
Oboje se udavilo.
Na trenutak, pomislio sam da će proći koral.
Ne znam kako im je odjednom palo na pamet da odu tamo.
Teo, sigurno nisu preživeli? Ne smemo dozvoliti još jedan incident.
Sidni, opusti se. Gledao sam minut i po.
I jedina osoba koja se provukla prošle godine
udavila se u svakom slučaju.
Nemamo zašto da brinemo.
Poslednji učesnici ispitivanja 73 su preminuli.
Opservacija je završena.
Donosim drajvove nazad, vraćam se u bazu.
Ishemijska bolest srca/Dijabetes melitus Hronična opstruktivna bolest pluća
VOREN I VOREN U SEĆANJE NA IZGUBLJENU EKSPEDICIJU
Sve sobe za ovo ispitivanje su očišćene.
Pefirerni uređaji računara su očišćeni.
Tri kućna računara čekaju da budu očišćena.
Zdravo.
Minut tišine za učesnike ispitivanja 73.
Hvala.
Neću pokušavati da budem dramatičan.
Zahvaljujući ovoj plaži,
bili smo u mogućnosti da spasemo stotine hiljada života
uz pomoć novih lekova.
Pre nego što budemo završili, spasićemo milione.
Kao što znate,
vršimo ispitivanja i stalno nižemo neuspehe.
Ali ne i danas.
Reci im, Sidni.
Jedno iz ove grupe,
bila je žena s epileptičnim napadima.
Zvala se Patriša Karmajkl.
Patila je od iscrpljujućih napada ceo život.
Ništa nije moglo da joj pomogne.
Lek koji smo joj dali kad je došla
pokazao se kao prava mešavina.
Nije imala napad 8 sati i 17 minuta.
Šesnaest i po godina.
Izlečili smo je od epilepsije.
Sad ćemo ubrzati ispitivanja, napravićemo taj lek
i podeliti ga s celim svetom.
Svakoj osobi kojoj je potreban.
Priroda je stvorila tu plažu s razlogom.
Vorenu i Vorenu bilo je suđeno da je pronađe
na svojoj istraživačkoj ekspediciji.
Bilo nam je suđeno da testiramo lekove u roku od jednog dana
umesto ceo životni vek.
Još mnogo posla čeka svakoga.
Uradimo ono što priroda želi da uradimo.
Gospodin i gospođa Brodi će stići
u 11 sati sa šest nebitnih gostiju.
Džozef Brodi ima početni stadijum Parkinsonove bolesti.
Florens Brodi biće s njim.
Zvučaću kao pokvarena ploča po pitanju ovoga, Nils.
Treba da razdvojimo subjekte s čisto medicinskim problemima
od subjekata s duševnim bolestima. Naš nasilni pacijent sa šizofrenijom
koštao nas je podataka o pacijentu s krvnim ugrušcima.
Sidni, sumnjam da ćemo menjati protokol u ovom trenutku,
ali, stavi to na papir
i predaj Vorenu i Vorenu opet.
11. avgust Napredne lekcije iz surfovanja
Kako si?
Ona deca su otišla kući. Oni su nebitni.
Ja ću ti reći s kojom decom možeš da se igraš.
Moraš da mi veruješ.
I ne postavljaj pitanja. Važi?
Važi. -Dobro.
Ona deca su prihvatljiva.
Možeš da se igraš s njima.
U redu.
Dobro.
Vi ste policajac.
Da.
Zdravo, gospodine i gospođo Brodi.
Dobro došli u našu verziju raja.
Hvala.
Divno je. -Hvala.
Ovo je Madrid.
Prema preferencijama hrane i pića koje ste odabrali,
napravili smo vam koktele za dobrodošlicu.
Izvinjavam se. -Bez brige, gospodine i gospođo Brodi.
Napravićemo opet. Biće gotovo za nekoliko trenutaka.
Ja ne bih uzimao ništa što vam daju.
Oni su sve nas ostavili da umremo.
Ja sam Trent Kapa.
Ja sam Medoks Kapa.
Svo troje su nestale osobe?
Šaljem vam ostala imena odmah.
Ovo su ostali ljudi sa mnom na ovoj plaži
Naši roditelji su Gaj i Priska Kapa.
Živimo u ulici Pajn 707, Filadelfija, SAD.
Takođe s nama su bili
Džerin Karmajkl, koji je bio medicinski tehničar,
Patriša Karmajkl, koja je bila psiholog...
Moramo pozvati obezbeđenje.
O čemu se radi? Slušaš li me?
Mogu li vam pomoći?
Gospodo.
Gospodo, imamo problem. Treba mi vaša pomoć odmah.
Treba da se postarate za 2 naša gosta.
Rešite problem. Hvala.
Pohapsili smo sve ovde.
Sudski pozivi se uručuju u centrali Vorena i Vorena ove nedelje.
Odvedimo ih na aerodrom.
Vaša tetka će vas čekati kad sletite.
Kako ona podnosi sve ovo?
Kako bi se vi osećali da vas pozove pedesetogodišnjak
i kaže vam da je on vaš 6-godišnji sestrić?
Bićemo dobro.
Preveo: Bambula